Question:
Kauza Pajerová: Pavel Šafr zrušil účast v debatě Českého rozhlasu a
přidal závažné obvinění

Je to pár dní, co se v médiích začala šířit informace o tom, že Jan
Macháček se v debatě v Českém rozhlasu s Monikou MacDonagh Pajerovou
údajně neudržel a tituloval ji „píčou zasranou“. Pravděpodobně se ale
celá situace odehrávala trochu jinak, než jak tvrdily původní zdroje.

Český rozhlas prý o incidentu veřejnost informoval nepravdivě, což mají
dokazovat výpovědi většiny zúčastněných debaty. Celá situace tak do
obrátek vytočila šéfredaktora novinových titulů Pavla Šafra, který
kvůli tomu zrušil pozvání do diskuse Českého rozhlasu.

„Český rozhlas nedůstojně lže, když tvrdí, že Jan Macháček neurazil
paní Pajerovou. Tři lidé to slyšeli a tři lidé to potvrdili. Včetně
moderátora, který mi to potvrdil osobně,“ napsal Šafr na svém
twitterovém účtu.

Podle Pavla Šafra se lidé z vedení Českého rozhlasu chovají, jako by
Macháček byl jejich nadřízený orgán. „Tak brzy. Je mi jich líto,“
dodal.

V důsledku celé situace tak neváhal napsat vedení Českého rozhlasu zprávu,
ve které oznamuje, že ruší pozvání do jejich diskuse.

„Prosím, přijměte moji omluvu, že nepřijdu v pátek do Českého rozhlasu
na sjednanou diskuzi. Vaše médium hrubě falšuje skutečnosti a vydalo
lživé prohlášení, kterým demonstruje svou podřízenost aktuální
politické moci,“ napsal v textu, který uveřejnil také na svém
twitterovém účtu, kde se poté strhla diskuse o tom, kdo průběh celé
situace opravdu zná a kdo jen věří lžím.

Celou situaci Šafr uzavřel s tím, že Český rozhlas vyřadil ze svého
spektra médií, které řadí mezi demokratické, a více s ním již nechce
spolupracovat.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Tajemství čtvercových mraků. Video, které vede ke konspiračnímu
zamyšlení

Jak můžete vidět na videu, mraky jsou natolik rovné, že by se do nich váš
učitel kreslení hned zamiloval. Ale kde se vzaly tyto provokativně
geometrické mraky? Podle názoru těch, kdo video viděli, existuje mnoho
teorií a nejoblíbenější z nich zahrnuje zkratku HAARP.

HAARP je zkratka pro program High-Frequency Active Auroral Research, zahájený
americkou vládou v roce 1996 ke studiu ionosféry. Jak jste pochopili, studie
není nečinná, ale má zlepšit leteckou obranu země.

Nehledě na to, že program v roce 2014 pomalu utichl, obyvatelé Spojených
států se stále domnívají, že kvůli tomuto programu se dějí
nevysvětlitelné projevy přírody, jako jsou zemětřesení, tornáda,
neúroda a tak dále. Jak vidíte, čtvercové mraky také nejsou normální,
takže ti, kteří video viděli, urychleně poznamenali, že v tom má prsty
HAARP.

Nebudeme se ani pokoušet vysvětlit podstatu vzniku čtvercových mraků.
Prostě jen znovu to video pustíme a vykulíme oči.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Hrozba 3. světové války? Tajná americká mise měla zabít Putina, ale
zabila ruské generály

Údajná tajná americká mise zabila ruské generály vojenské základny v
Sýrii, kde měl být i Putin, ale nepovedlo se to.

I přesto, že kamerové záběry ukazují, že šlo o nějaký typ bomby, je
podezřelé, že by se tak obrovská bomba mohla dostat nepozorovaně do oblasti
vojenské základny, aniž by si toho kdokoli všiml?

Zdroj: worldnewspolitics.com

Choices:
- ne
- ano


Question:
Šlechtová: ANO a ČSSD se rozcházejí u závazku o penězích na obranu v r.
2021

Vyjednávací týmy hnutí ANO a sociální demokracie se při středečním
setkání o obraně shodly zhruba v 95 procentech záležitostí. Novinářům
to dnes řekla ministryně obrany Karla Šlechtová (za ANO). Nesouhlasí však
s návrhem ČSSD, aby vládní programové prohlášení obsahovalo závazek,
jakou část hrubého domácího produktu (HDP) by měla republika dávat v
závěru mandátu kabinetu do obrany. V žádném dokumentu by podle ní neměl
být jiný závazek, než který Česko prezentuje Severoatlantické alianci,
tedy dosažení dvou procent do roku 2024.

ČR se zavázala vstupem do NATO vydávat na obranu dvě procenta HDP, nyní to
je lehce přes procento. Letos by měly výdaje stoupnout na 1,13 procenta a v
roce 2019 na 1,22 procenta. Dvou procent by rozpočet mohl dosáhnout v roce
2024. Ministerstvo obrany by tak mohlo hospodařit za osm let se zhruba 127
miliardami korun.

Předchozí vládní koalice ANO, ČSSD a KDU-ČSL se dohodla, že zajistí, aby
ČR dávala do roku 2020 na obranu 1,4 procenta HDP. Česko v NATO prezentuje,
že dvouprocentní hranice dosáhne v roce 2024. Nižší závazek na rok 2021
by podle ní mohl do NATO vyslat špatný signál, že ČR dvě procenta splnit
nechce.

Expertní týmy ANO a ČSSD jednaly o obraně přes dvě hodiny, uvedla
Šlechtová. Shoda je podle ní i na zavedení tzv. civilní přípravy k
obraně státu. V jejím rámci by se do škol zavedl povinný předmět, v
němž by se děti učily třeba základům první pomoci nebo řešení
krizových situací.

Vyjednávací týmy obou stran v posledních dnech probíraly jednotlivé
programové oblasti. Sociální demokraté budou výsledky prezentovat
stranickému vedení v pátek odpoledne, následovat by měla podle šéfa ČSSD
Jana Hamáčka politická jednání o problematických bodech na úrovni lídrů
obou možných partnerů.

ANO a ČSSD vyjednávají o menšinovém kabinetu, důvěru ve Sněmovně by pak
měli projektu pomoci získat poslanci komunistů. Pokud vyjednávací týmy ANO
a ČSSD naleznou shodu, koaliční spolupráci ještě bude muset schválit
sjezd ČSSD a následně nejspíš i vnitrostranické referendum.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Merkelová se přiznala, že v Německu jsou „zakázané zóny“, kam se
nikdo neodváží vstoupit

Německá kancléřka Angela Merkelová prohlásila v rozhovoru pro n-tv, že v
zemi existují „zakázané zóny“.

Dříve německá vláda zavrhla zprávy o tom, že v zemi jsou místa, kam
policie a ostatní „cizinci" nemohou zajít.

V rozhovoru kancléřka zdůraznila, že když jde o bezpečnost, je
zastánkyní politiky „nulové tolerance". Podle jejích slov to znamená, že
v Německu nesmějí existovat „zakázané zóny", kam se nikdo neodváží
zajít, ani policie.

„Takové oblasti jsou, a někdo musí nazývat věci pravými jmény a učinit
vůči nim opatření," řekla Merkelová.

Tiskový mluvčí německé vlády Steffen Seibert okomentoval prohlášení
Angely Merkelové a podtrhl, že „slova kancléřky mluví za sebe", uvádí
the Daily Mail.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Čím my se to tady oblbujeme! U Jílkové se překřikovali hosté i lidé v
publiku kvůli tomu, zda mít možnost nakupovat i na svátky

Je správné, aby politici lidem určovali, kdy smějí či nesmějí nakupovat
ve velkých obchodech? O tuto otázku svedli urputnou bitvu hosté Michaely
Jílkové v pořadu Máte slovo České televize. Poslanec Jiří Mihola z
KDU-ČSL zmínil dokonce i uprchlíky. Ozvaly se paní pokladní, které trvají
na tom, že mají dostat volno, protože bez deseti deka salámu v neděli
nezemřete. Lidé by měli být vychováváni k omezení konzumu. Toto
sociální inženýrství však rozčílilo poslance Ivana Pilného (ANO).

Předseda poslaneckého klubu KDU-ČSL Jiří Mihola, předseda hospodářského
výboru sněmovny Ivan Pilný (ANO), předsedkyně Odborového svazu
pracovníků obchodu Renáta Burianová, prezidentka Svazu obchodu a cestovního
ruchu Marta Nováková, vedoucí pokladní z Třince Jaroslava Kollárová a
zákazník z Prahy Tomáš Pásek.

Čím se to tady oblbujeme...

„My nechceme lidi vychovávat, my se jen chceme přiblížit Západu a
zajistit zaměstnancům v obchodě důstojné podmínky,“ zahájila debatu
Burianová. Rozhořčený občan z publika jí dal za pravdu. Opřel se přitom
do prezidentky Novákové. „Paní Nováková asi do Evropy nemůže. Vyjeďte
v neděli do Německa, do Francie a zkuste si tam nakoupit. Nejde to, ale
nevšiml jsem si, že by v pondělí našli na ulicích někoho, kdo zemřel na
ulici hlady. Čím my se to tady oblbujeme,“ rozohnil se host z publika. My se
tady bavíme o nějakých sedmi dnech a my z toho tady děláme tyátr,“
pokračoval v kanonádě host.

Prezidentka SOCR Nováková se bránila, že považuje za nesprávné nařizovat
obchodníkům, kdy mohou podnikat. Nemluvě o tom, že obchodníci z
příhraničních oblastí u Německa a Rakouska žijí z toho, že k nim o
víkendech jezdí Rakušané, Němci či další turisté. A je tu ještě jedna
věc. Proč mají být zvýhodněni zaměstnanci supermarketů, ale policisté
či lékárníci nebo také restauratéři či pumpaři musejí pracovat o
víkendu. To je jasná diskriminace. Poslanec Pilný se postavil na stranu
Novákové.

My z těch tržeb o víkendu nevidíme nic, oznámila pokladní

Paní Jaroslava Kollárová si však k tématu ostře přisadila. „My z těch
tržeb o víkendu nevidíme nic. Většina obchodních řetězců navíc patří
zahraničním investorům, takže ekonomický efekt je pochybný. My si fakt
přejeme mít to volno a být s dětmi. Ty peníze jsou pro nás až na
posledním místě. To vám řekne každá žena. Rodiče s námi trávili
nádherný čas. A nikdo neumíral, že si nemohl koupit pár bot a bochník
chleba,“ rozohnila se vedoucí pokladní z Třince.

Burianová se následně na protistranu okřikla, že nehodlá srovnávat
pokladní ze supermarketů s policisty či lékaři. „To jsou lidé, kteří
pracují v úplně jiném režimu... Když si nekoupíte deset deka salámu, tak
na to neumřete,“ udeřila. Politici o tomto tématu podle jejího názoru
vedou nedůstojné debaty, resp. používají nedůstojná vyjádření a ji to
velmi pohoršuje. Odbory si však jsou vědomy toho, že je to citlivé téma,
spotřebitel si žádá nakupování o nedělích, takže o zavírání
supermarketů neděli co neděli nikdo nemluví.

Dočkala se ovšem rychlého protiútoku. Ozvala se dáma z publika, která si
podle vlastních slov dělala průzkum mezi pracovníky v supermarketech, než
šla do televize. Aby věděla, o čem se bude mluvit. „Mají možnost volby,
zdali nastoupí o svátcích, nebo ne, dále dostávají příplatek 125 procent.
A místo svátků si mohou vybrat den volna, kdy oni chtějí. V takový den si
pak mohou oběhat úřady, dojít si k lékaři a tak podobně,“ zaznělo z
úst ženy.

Češi prý chtějí utrácet, i když nemají za co nakupovat. Musíme je vést
jiným směrem

Vedoucí pokladní Kollárová si ale trvala na svém. „Mluvila jste se
špatnými lidmi, možná s těmi, kteří mají strach,“ kontrovala. Práci
prodavaček v supermarketu chce dělat málokdo, protože pokladní jsou pod
velkým tlakem. Sama žije v Moravskoslezském kraji a ví, jak těžké je
najít práci. Pokud by se zaměstnavateli příliš vzpírala, mohla by
přijít o místo, a to je pro ni jako matku tří dětí problém.

„To, co se tady odehrává, je těžká lobby ze strany obchodních řetězců,“
doplnila Burianová. Sama hovořila s řadou obchodníků, kteří nemají
problém s tím, že by uzavřeli obchody na pár dní, ale nechtějí
poskytnout výhodu konkurenci. Existuje tady tedy jediná cesta, nařídit to
zákonem všem.

V tomto názoru ji podpořila další divačka z publika. „Problém je v
povaze Čechů, kteří chtějí utrácet, když na to nemají,“ konstatovala.
Bude proto jen dobře, když jim to bude ztíženo. Jenže paní to možná
neměla říkat. Dočkala se důrazné reakce. „Já si myslím, že je
naprosto naivní si myslet, že můžeme český národ vychovávat tím, že mu
v některé dny zavřeme obchody,“ zaznělo z úst prezidentky Novákové.

Křesťanský demokrat Mihola si v této souvislosti vzpomněl na migranty. „Já
nechci odbíhat od tématu, ale podívejte se, co se dnes říká v souvislosti
s uprchlickou krizí. Tady se všichni dovolávají našich hodnot, ale ve
skutečnosti málokdo zná naše tradice,“ zlobil se poslanec za KDU-ČSL. On
sám s dětmi navštěvuje v době volna poutní místa i památky, ale je
škoda, že něco podobného nedělají i další spoluobčané.

Prezidentce Novákové vytkl, že by měla stát spíše na opačné straně,
měla by lidi nabádat, aby navštěvovali kulturní památky. Zaprvé je to
kulturně obohatí, a pokud jde o tržby, i výletníci si něco koupí, zajdou
si do restaurace na oběd nebo si dají limonádu.

Pán z publika, který o sobě dal vědět hned v úvodu debaty, nechtěl
zůstat stranou ani teď. „Můžete mi říct, kam jsme to upadli, když si
říkáme, že lidé chodí do nákupních center, protože se nemohou scházet
nikde jinde, nefungují třeba divadla, tak chodí do nákupních center a tam
radostně tancují a nakupují jablíčka. To je demagogie,“ rozohnil se.

Prezidentka Nováková dala jasně najevo, že zaměstnanci se mohou obracet na
odbory, aby jim vydobyly lepší podmínky. Pokud si dnes paní pokladní
stěžují na přepracovanost a přílišný tlak zaměstnavatelů, je třeba
hledat chyby právě i na straně odborářů, kteří pro zaměstnance
nedělají dost.

Brno je prý o víkendu mrtvé město

Ke slovu se dostal i pan Pásek. „Mně se jako zákazníkovi nelíbí, že mi
někdo nařizuje, kdy smím a nesmím nakupovat,“ ozval se mladý muž.
Dočkal se ovšem důrazné reakce z publika. „Uvědomte si, proč vám stát
dal to volno. On vám ho dal, abyste cítil nějakou sounáležitost a
společnou identitu, abyste vypadl z toho každodenního rytmu a zamyslel se. Ne
proto, abyste šel nakupovat,“ nabídl odlišný pohled divák.

Mladý muž z Moravy prozradil, že většina obchodů je v jihomoravské
metropoli uzavřena. A na městu se to podepisuje. „Brno je o víkendech
mrtvé město, protože od soboty odpoledne jsou tam uzavřeny obchody a lidé
nechodí do města, nenavštěvují památky. Kdyby bylo otevřeno, v centru by
to zase žilo,“ přisadil si občan z Brna. Odpůrce taktéž z Brna kontroval,
že Brno rozhodně není o víkendech mrtvé město.

Závěrečné slovo poslanců

„Mě dnešní diskuse přesvědčila o tom, že už máme dost zbytečných
zákonů a tenhle je určitě zbytečný. Takže budu hlasovat proti němu,“
uzavřel za sebe téma Pilný.

Mihola je naopak přesvědčen, že zákon projde. „KDU-ČSL zákon určitě
podpoří a věřím, že se najde dost kolegů, kteří se zachovají stejně.
Ostatně i hnutí ANO původně říkalo ano. Teď sice říká ne, ale on se
možná objeví nějaký další průzkum, který je přesvědčí, že by zase
měli říci ano,“ pronesl úplně poslední slova Mihola.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Třeskuté Charlie Hebdo se vyřádilo na Donaldu Trumpovi

Slavný satirický časopis Charlie Hebdo, do jehož redakce v roce 2015 vtrhli
islámští radikálové a rozpoutali tam krvavé peklo, si vzal na paškál
nově zvoleného amerického prezidenta Donalda Trumpa, a to dost drsně. Aby se
však čtenářům nezdálo, že straní předchozímu prezidentovi Baracku
Obamovi, obuli se karikaturisté i do něj, a to takřka brutálně.

Slavný časopis Charlie Hebdo na sebe mockrát upoutal pozornost provokativním
obsahem a ještě provokativnějšími obálkami. Terčem kreslířů se v
minulosti stali Ježíš Kristus, Alláh, papež a celá řada politiků. Dva z
nich si vzali na paškál i v poslední době. Terčem posměchu se stal nově
zvolený prezident Donald Trump, ale i končící prezident Barack Obama.

V posledních měsících Spojenými státy cloumá střelba policie, které
padlo za oběť několik Afroameričanů. Časopis Charlie Hebdo na tuto situaci
zareagoval po svém. Na jedné z obálek se objevil vyděšený prezident Barack
Obama, který jektá zuby a řine se z něj pot, jak se snaží prchnout před
bílými policisty, kteří za ním pálí jednu kulku za druhou. Nejen tuto
obálku připomněl americkým voličům deník Los Angeles Times.

Celý článek najdete zde.

Hned vedle této obálky uveřejnil i druhý obrázek, a to s Donaldem Trumpem.
Ženám by se ani trochu nelíbil, protože Donald Trump na něm drží ženu za
klín a usmívá se přitom od ucha k uchu. Aby bylo ženám jasné, v jak moc
podřízeném postavení je Trump vidí, karikaturisté časopisu Charlie Hebdo
ženu nakreslili ještě hlavou dolů.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Ve čtvrtek na Václaváku recitovali o praseti na Hradě, dnes se tam sešli
Romové. Předseda řečnil půl hodiny

Romská demokratická strana České republiky se možná rozhodla navázat na
akce ze 17. listopadu a snažila se na Václavském náměstí upozornit na
rasismus, jenž se v Česku údajně znovu vzmáhá.

Podle informací deníku Právo uspořádala Romská demokratická strana na
Václavském náměstí v Praze demonstraci, na které varovali před
vzmáhajícím se rasismem a xenofobií v české společnosti. Akce se
zúčastnilo několik desítek lidí.

„Předseda strany Miroslav Tancoš v půlhodinovém projevu kritizoval
sociální i ekonomické podmínky většiny Romů, i atmosféru ve společnosti
po roce 1989 a vyzval i k větší angažovanosti v rámci strany,“ píše
deník.

Celý článek naleznete zde

Shromáždění proběhlo v poklidu a nikým nebylo narušeno. Účastníci
vzpomněli také na své mrtvé romské spoluobčany. Smrt některých z nich
prý prozatím nebyla objasněna. Sluší se dodat, že kvůli nedávné smrti
mladého Roma narostlo napětí v severočeském Žatci. Na vzpomínkové akci
na počest mladého muže padlo i pár velmi drsných slov.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Takto vypadaly první pokusy v oblasti plastické chirurgie. Pro některé to
byly okamžiky skutečné hrůzy

Na počátku 20. století byla plastická chirurgie v plenkách. Sir Harold
Gillies je považován za otce plastické chirurgie, který se pokoušel
napravit na tělech lidí následky války.

Každý den se medicína posouvala krok dopředu, ale protože lékaři neměli
takové znalosti, možnosti a ani nástroje, jako dnes, byli nuceni jednoduše
experimentovat. A experimenty nedopadly vždy právě nejlépe.

Operace však byly velmi bolestivé a nebezpečné. Teprve s objevy anestezie a
dezinfekce v 19. století se chirurgie mohla stát běžně používanou metodou
a roku 1839 se poprvé objevilo označení „plastická chirurgie“.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Clintonová stvořila Islámský stát, zahřměl za mořem exstarosta New Yorku
Giuliani

Někdejší starosta New Yorku republikán Rudy Giuliani si v rozhovoru pro
televizi Fox News nebral servítky. Vládu prezidenta Baracka Obamy obvinil, že
nejednala dost rozhodně proti radikálům z Islámského státu, a tím
vlastně umožnila jejich dnešní rozmach. Za spolupachatele označil i
ministryni zahraničí v první Obamově vládě Hillary Clintonovou. Patří
prý k zakládajícím členům Islámského státu.

„Měla šance sjednotit lidi proti IS – místo toho ale IS stvořila. Mohla
by být označována za zakládající členku Islámského státu,“
prohlásil Giuliani. Českým čtenářům jeho slova zprostředkoval server
Echo24.cz. Sluší se připomenout, že Clintonová je favoritem demokratických
prezidentských primárek ve Spojených státech.

Bývalý newyorský starosta, který proslul především svým nekompromisním
postojem ke zločinům ve městě, poskytl rozhovor v souvislosti s
teroristickými útoky v Bruselu a byl při něm velmi nekompromisní. Obamova
administrativa neměla dopustit, aby Irák upadl znovu do chaosu. Stejně tak
měla mnohem dřív reagovat na situaci v Sýrii. Následně ocenil, jak
konkrétně a tvrdě vystupují proti islamistům dva republikánští
kandidáti na prezidenta, Donald Trump a Ted Cruz.

Clintonová tvrdí, že jako prezidentka bude usilovat o porážku Islámského
státu. Spojené státy ovšem musí víc spolupracovat se svými partnery.

Choices:
- ne
- ano


Question:
V Číně ukázali záběry ze schůzky Kim Čong-una se Si Ťin-pchingem

Ústřední čínská televize odvysílala videozáznam schůzky předsedy ČLR
Si Ťin-pchinga a předáka KLDR Kim Čong-una, který vykonal na začátku
tohoto týdne neoficiální návštěvu Číny.

Ve středu ráno agentura Nová Čína oznámila, že Kim Čong-un s chotí
vykonal ve dnech 25. až 28. března neoficiální návštěvu ČLR. Cesta do
Číny se stala první zahraniční cestou Kim Čong-una po jeho nástupu k moci
v roce 2011.

Přivítací ceremoniál a rozhovory se konaly v Domě lidových shromáždění.

Po jednáních uspořádal čínský předák a jeho choť přivítací banket
pro zahraniční hosty, na němž Si Ťin-pching a Kim Čong-un pronesli projevy.
Předák KLDR s chotí navštívil také výstavu inovací Čínské akademie
věd, kde se severokorejský předák zapsal do návštěvní knihy.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Ve jménu pravdy šíří lež, ve jménu dobra slouží zlu. Světaznalý
podnikatel, který se rozešel s „kavárnou“, promlouvá o tom, jak se
elitám hroutí svět

ROZHOVOR Podnikatel a přední ekonomický poradce Jaroslav Kuchař se ve zlém
rozešel s „pražskou kavárnou“ a dnes ji považuje za jedno z
největších nebezpečí vývoje této země. Vyčítá jí zejména
vymývání mozků mladých lidí, kteří již nemají zkušenost ze socialismu,
a proto nejsou těmto manipulativním technikám schopni čelit. Současné
změny po volebním vítězství Donalda Trumpa proto vnímá jako velkou šanci
pro celý svět.

Lze předpokládat, že svět se po vítězství Donalda Trumpa v amerických
prezidentských volbách určitým způsobem změní. Radujete se vy osobně z
výsledku hlasování? V čem pro vás vzbuzuje rozhodnutí amerických voličů
naději a v čem naopak strach?

Nejdříve o pocitech. Dva dny před volbami mi intuice říkala, že Trump
vyhraje. Rozum to ale odmítal přijmout. Ráno po volbách jsem se probudil,
četl výsledek a cítil jsem něco jako zadostiučinění… Naději. Bez
ohledu na to, že k Trumpovi můžu mít tisíce výhrad a pochyb, co skutečně
zamýšlí a co z toho skutečně dokáže. Jde o něco zásadně
důležitějšího: že přece jen establishment nemá takovou moc, aby oblbnul
úplně všechny. Že demokratické procedury přes masivní mediální masáž
přece jen ještě fungují. Že pochopení toho, že je něco hodně špatně,
jde napříč Evropou i Amerikou. Že globalizace selhala a má negativní dopad
i na „centrum říše“.

Strach mám z toho, že to všechno jsou jen falešné naděje. Jako u Obamy,
který byl po dvaceti dnech v Bílém domě (uzávěrka přihlášek) navržen
na Nobelovu cenu míru a pak rozpoutal sedm válek. Z „We can“ se stalo „We
can all“.

Teď fakta. Pokud vyjdu z předpokladu, že to nebyla jen dokonalá habaďůra
na voliče, Donald Trump bude stát před velice obtížným úkolem. Z mnoha
známých důvodů má neobvykle malou podporu vlastní strany. Nebude mít ani
podporu armády úředníků: Washington DC volil z 93 % Clintonovou! Nebyl
politik, nemá dostatečně zkušený a početný tým… Údajně je k „ovládnutí“
administrativy USA potřeba cca 2 000 lidí. Kde je vezme a jak dosáhne toho,
aby mu byli loajální? Když k tomu přičteme, že v posledních měsících
si armáda a CIA dělají v Sýrii, co chtějí, a nerespektují ani Obamovu/Kerryho
politickou linii a konflikt spíše eskalují, máme tady takovou obrovskou
banánovou republiku… S jaderným arzenálem a největším vojenským
rozpočtem na světě.

Pokud chce Trump opravdu prosadit změny, které formuloval ve volební kampani,
bude potřebovat rady od Putina, který také musel po nástupu do funkce
zkrotit oligarchy a úředníky a dostat na svou stranu armádu a tajné služby,
aby dokázal prosadit své plány?

Po celém světě se šíří názory, které u nás například reprezentuje
Tomáš Halík. Tvrdí, že vítězství Donalda Trumpa pro něj byl šok a že
je to tím, že nevzdělaní lidé jsou manipulovatelní. Předvedl nám Trump
skutečně, že cestou k politickému úspěchu může být systematické
posilování toho, co je v lidech nejhorší? Lidé prý nejsou schopni vnímat
fakta, propadají se do nenávisti v důsledku nechuti k uprchlíkům,
homosexuálům a komukoli odlišnému. S tím souvisejí i názory, že Západ
čeká pravicová revoluce… Jenže další názorový proud říká, že
politici tak dlouho vnucovali lidem něco, co lidé nechtěli, ať už jde o
práva menšin nebo toleranci k imigrantům, že už těchto názorů mají dost.
Lze říci, kdo má pravdu?

Problém má podle mého daleko hlubší kořeny. V naší slavné západní
demokracii jsme dospěli tak daleko, že ekonomická moc prakticky ovládla
politickou. To je asi nejtemnější důsledek globalizace. Oligarchové a
korporace, ne občané, určují, co bude. A to má vážné důsledky. Řečeno
s Ladislavem Větvičkou: „Lidi cítí, že se blíží průser, jen idiot to
nevidí.“

Egyptolog Miloslav Bárta říká, že civilizace kolabují na těch faktorech,
na kterých vyrostly. A že naše civilizace vykazuje prakticky všechny znaky,
které ke kolapsu vedou. Nejspíše se tedy blížíme konci jednoho velkého
cyklu. Názorové štěpení společnosti má tedy charakter transformační (po
transformaci bude společnost jiná), nikoli jen krizový (po krizi zůstane
společnost stejná) a týká se nejen východní Evropy, ale celého
euroamerického civilizačního okruhu.

Pokud se blížíme k transformaci společnosti, status quo se snaží udržet
„milovníci starých pořádků“ a „opraváři“ (k současným
pořádkům mají výhrady, ale ne systémové). Jsou to skupiny, které se
emocionálně, ideově anebo materiálně propojily s režimem a vehementně ho
hájí. Přestávají vidět realitu, trendy, zakopávají se v myšlenkových
stereotypech a klišé. Na všechny okolo útočí, označují je za nepřátele,
nálepkují je a omezují svobodu slova: „Kdo nejde s námi, jde proti nám.“
Hezky pěkně po bolševicku.

Temné stránky v lidech posilují elity, ne Trump. Jejich postupné utahování
šroubů, nenápadné omezování občanských svobod, ztráta naděje v lepší
budoucnost, to vše logicky produkuje strach. Cítím ho skoro všude. I když
často ještě nepřiznaný či nevědomý. Projevuje se zvýšenou agresivitou,
přecitlivělostí nebo třeba neskutečně vysokým užíváním antidepresiv.

Mimochodem, Babiše, Trumpa a podobné „mimosystémové“ politiky zplodily
elity jako vynucenou reakci většinové společnosti na jejich neschopnost a
nenažranost. Oni, tj. Babiš, Trump atd., ale nejsou nositelé očekávané
transformace. Nemají k tomu dispozice ani vizi s dostatečným přesahem.
Jejich nevědomým úkolem je systém demaskovat, obnažit ho na dřeň a v
konečném důsledku zbořit. To, co pak uvidíme, se nám líbit nebude. Ale
výstavba nového systému už bude založena na mnoha poučeních „z
krizového vývoje“ ? Zatím ale žijeme v parazitické společnosti
neodpovědnosti.

Z vítězství Trumpa se radují všichni, kdo odmítají imigranty. Lze říci,
že tímto je definitivně jasné, že v Čechách si už žádný politik,
který to myslí vážně, nedovolí přijímat muslimy? Je možné, že se
lidé v Česku už naprosto zatvrdili? A vůbec obecně v Evropě, viz názory
CSU… Může se stát, že už nebudou chtít politici riskovat případné
problémy, které s imigranty přicházejí? Jenže další informace svědčí
o tom, že z Afriky stejně budou přicházet miliony migrantů a že tomu
nebude možné zabránit…

Pro změny trendu svědčí mnohé. Třeba povyk Junckera mě hodně pobavil a
říkal jsem si, že to je nepřímý důkaz toho, že Trump fakt není jejich.
Ale je tam příliš mnoho neznámých. Příliš mnoho různých zájmů. Pokud
nenastane nic mimořádného, co vyvolá okamžitou reakci evropské populace,
způsob řešení migrační krize v Evropě nakonec ovlivní nejvíce volby ve
Francii a v Německu, které nás čekají příští rok. Pro českého
politika zařazení mezi vítače, zdůrazňuji, ekonomických migrantů,
znamená konečnou.

Když si vzpomeneme na to, jak bylo veřejné mínění směrováno ještě
před dvěma lety, nebylo vůbec přijatelné přistupovat ke složitému
problému migrace způsobem, jaký teď zcela otevřeně prosazuje Trump. Bude
politický mainstream přinucen otočit kormidlo? Jakou odezvu můžeme
očekávat v Evropě a v ČR?

U ekonomických migrantů může dojít k přitvrzení. Humanitární rozměr
pomoci skutečným uprchlíkům ale zůstane zachován. Pravděpodobně se
změní formy pomoci, tak aby se více věcí dělo mimo hranice Evropy. Opět,
pokud nenastane zcela mimořádná situace.

Moje naděje ale směřují jinam: pokud USA přestanou zasahovat
prostřednictvím armády a tajných služeb do procesů v Africe a na Blízkém
východě, a naopak se budou snažit situaci v těchto oblastech stabilizovat ve
smyslu politickém a ekonomickém, dostaneme se od řešení následků k
řešení příčin. Evropa, Asie i Afrika získají čas pro přípravu
řešení klimatické migrace, jak o ní mluví Václav Cílek.

Hned v době sčítání výsledků hlasů při volbě amerického prezidenta se
řada lidí smála České televizi už proto, že bylo zřejmé, jak moc je
výsledek překvapil. Část veřejnosti podezírá média z toho, že nejsou
objektivní, že ubližují prezidentu Zemanovi, že straní určitým zájmům.
Jak zvládají informovat o volbě lídra světové velmoci média, ať už
veřejnoprávní nebo soukromá? Myslíte si, že postupně zkusí hledat jiný
přístup, že nebudou tolik proimigrační a podobně? Začnou být
shovívavější i vůči názorům, které hlásají například nulovou
toleranci vůči menšinám či imigrantům?

Obsazení manažerských pozic v ČT podle mne něco takového jako objektivitu
a nestrannost prakticky vylučuje. Pokud nedostanou jiný pokyn „shora“, a
tím nemyslím Radu české televize. Jsem už pamětník a výkony ČT z
hlediska objektivity a vyváženosti si s ničím nezadají s výkony
normalizační ČST. U soukromých médií to může být jinak. Servilita k
režimu může mít negativní vliv na sledovanost, a tím pádem na příjmy.

Je velká otázka, kde přesně začít omezit svobodu slova. Pokud je
společnost demokratická, měla by unést i extrémní názory. Přesto
nějaká hranice existuje. V některých zemích je to ošetřeno tak, že pokud
na základě vyřčených slov někdo spáchá trestný čin, spoluodpovědnost
nese i autor výroku. Džin z láhve se snadno vypustí, hůře dostává zpět.
Rozhodně by se ale měly, i ve vztahu k menšinám, věci nazývat pravými
jmény. Bez politické korektnosti.

Globalizace často bere lidem dobře placená pracovní místa a nemá je kdo
vytvořit. Menší podniky zanikají, a tak nevytvářejí pracovní místa. A
zatímco ti majetnější mají víc, část veřejnosti chudne, o čemž se
samozřejmě raději nemluví. Bude vůbec někdo skutečně vážně hledat
řešení i pro lidi, kteří jaksi nepatří mezi těch pár vyvolených? Je
řešením, že se omezí mezinárodní obchod? Do jaké míry lidé
přestávají věřit finančnímu systému kapitalismu?

To je téma pro Milana Zeleného, ekonoma a profesora Stanfordské univerzity.
On tvrdí, na rozdíl od mnohých jiných ekonomů a politologů, že ani sféra
služeb nepohltí uvolněná pracovní místa z průmyslu a zemědělství.
Dokládá to na číslech USA. Zde podíl lidí pracujících v zemědělství a
v průmyslu je v součtu pod 10 %. Podíl lidí ve službách už mnoho let
klesá (i zde má v některých oborech vliv digitalizace) a nic dalšího není,
kromě státu samozřejmě. Jenže státní zaměstnanci nevytvářejí žádnou
hodnotu (nemyslím tím, učitele, hasiče, policisty, ti poskytují služby),
ale spotřebovávají ji. Profesor Zelený vidí řešení především v tzv.
glokalizaci a relokalizaci, tedy v tom, že moderní technologie umožňují
personalizovanou výrobu v místě spotřeby, putovat po světě by měly jen
patenty, návody, recepty…

Já bych k tomu dodal, že to nemůže fungovat bez početné střední třídy
a bez množství malých a středních podniků vytvářejících pestrost
nabídky. Podmínkou je dostat pod kontrolu globální korporace, oligarchy a
podobné struktury nejen ve smyslu politickém, ale i ekonomickém.

Další podmínkou dostatečného množství pracovních míst je účelná
decentralizace státní správy. Znalost místní situace umožní podporovat
lépe ekonomický potenciál daného území. Navíc přenesení pravomocí na
regiony zvýší odpovědnost regionálních politiků a zjednoduší se
kontrola ze strany občanů. Sníží se výrazně komplexita a zvýší
srozumitelnost rozhodnutí z pohledu laiků.

Václav Havel kdysi prohlásil, že globalizace je hodnotově neutrální. Není
to pravda, důsledky pozorujeme všude kolem sebe. Častý argument ekonomů je,
že má v sobě globalizace zabudovaný samovolný mechanismus vyrovnávání,
tj. že například v zemích s levnější pracovní silou, kam se přenáší
výroba, dojde nakonec ke zvýšení mezd, a tedy odlivu kapitálu… A že se
nakonec všichni budeme mít stejně dobře. Podle mého pro hodnocení
globalizace nestačí ekonomický pohled, ale je třeba přidat pohled
politologický. Globální korporace mají dnes větší sílu než národní
státy a není pro ně problém ovlivnit jejich legislativu a udržet současný
stav podle potřeby. Účinně též ovlivňují směřování a pravidla
nadnárodních struktur ve svůj prospěch. Smlouvy CETA a TTIP jsou toho
dobrým příkladem.

Finanční systémy kapitalismu, to je jeden z faktorů, který nastartoval
naši civilizaci k ekonomickému růstu. I zde platí výše uvedená slova
egyptologa Bárty. Z dobrého sluhy zlý pán. Je to jedno z klíčových
aktuálních rizik naší civilizace.

Blíží se volby v Německu, ve Francii, v Rakousku. V kontextu Brexitu, do
jaké míry může nastat, že kandidáty typu Trump budou volit i lidé v
Evropě? Mimochodem, v USA se objevily bitky, protože spousta lidí nedokáže
přijmout osobnost nového prezidenta. A nemusíme chodit daleko, i u nás
určitá vrstva společnosti prezidenta Miloše Zemana snad až nenávidí.
Může skončit situace násilím v ulicích i v České republice?

Pokud situaci vidím ve správném kontextu (viz odpovědi na předchozí
otázky), budou volby vyhrávat obdobné typy politiků i v evropských zemích.
Ale opakuji: nejsou a nebudou to tvůrci nového, budou to ti, kdo současný
systém nasvítí tak, abychom ztratili poslední zbytky iluzí.

V této souvislosti je zde jedno vážné téma, a tím je tzv. hnědnutí
Evropy. Někteří potenciální noví lídři hrají na národní, vlasteneckou
strunu, jsou často označováni za extremisty, národovce, populisty. Z
historické zkušenosti na první pohled plyne, že riziko je veliké. Určitě
bych ho nepodceňoval, ale francouzská, nizozemská i německá společnost je
někde jinde než před 70 lety. Podle mne je snaha těchto lídrů vrátit
hodnotové ukotvení společnosti někam do šedesátých, sedmdesátých let,
ne do let třicátých. Je tedy otázka, nakolik je riziko reálné a nakolik
jde o očerňovací propagandu „milovníků starých pořádků“.

Ty bitky v Americe, to je dobrý vtip. U nás se hází vajíčka a rozdávají
červené karty. A kdo to všechno organizuje a platí? Další indicie, že
procesy u nás, v Evropě i v USA jsou analogické.

Míra sametovosti transformačních procesů bude závislá od toho, na kolik se
současná garnitura bude bránit a jakými prostředky a jak hodně se mezitím
dostanou lidé „na kolena“, než půjdou do ulic. Čím tvrdší a delší
bude obrana elit, tím tvrdší důsledky a metody prosazení změny budou. Chci
věřit, že u nás to proběhne více méně hladce, i když… Mluvím s mnoha
lidmi. Představte si třeba člověka, kterému bylo okolo sametové revoluce
přes dvacet. Viděl naději, věřil v lepší budoucnost. A nyní mu bude
padesát, americký sen se mu nesplnil, je unavený, třeba i nemocný, možná
rozvedený, bez budoucnosti… A pochopil, že existuje jen malá korelace mezi
vydaným úsilím a výsledkem. Míra frustrace je u takového člověka veliká.
Může ji ventilovat různě.

Trump vysílal poměrně pozitivní signály vůči Rusku, teď se vyjádřil i
k dění v Sýrii. Řada republikánů má ale postoj odmítavý. Jaký postoj
převáží a jaký byste si přál, aby převážil? Mimochodem, v Moldavsku a
v Bulharsku teď vyhráli proruští kandidáti. Spousta lidí na Ukrajině se
bojí toho, že směr politiky USA bude spíš orientovaný na vnitrostátní
problémy USA…

Rozhodně bych si přál, aby zvítězil mír v Sýrii. Asad není ideální,
ale je jediný, kdo má legitimitu a pravděpodobně i schopnost v dané
konstelaci Sýrii obnovit. A mírová spolupráce s Ruskem je životní
nutností, cokoliv jiného je hazard s osudem Evropy a celé planety.

Rusko stojí za širší úvahu. Strašení Ruskem se dnes nosí, ale řekněme
si základní fakta: vojenský rozpočet USA byl loni necelých 600 mld. dolarů,
celého NATO skoro bilion. Rozpočet Ruska byl cca 66 mld. dolarů. A v
podobném poměru je to posledních 30 let. USA má základny a vojenská
zařízení ve více než 100 zemích (údaje se liší a pohybují se od 130 do
150) a jejich hodně set (viděl jsem čísla od 700 do 1 200). Třikrát za 200
let se v Evropě našli tací, kteří došli k závěru, že přírodní
bohatství Ruska za „výlet“ na východ stojí. Po druhé světové válce
Stalin tedy celkem pochopitelně požadoval kontrolu nad územím 2 500 km
západně od Moskvy jako nárazníkovou zónu; nejvíce se jednalo o Polsku. V
roce 1990 byl učiněn slib nerozšiřovat NATO na východ za umožnění
spojení Německa, který nebyl dodržen. Ještě v roce 2007 na konferenci v
Německu Putin smířlivě konstatoval, že nechce bránit jednotlivým
východoevropským zemím vstupu do NATO jako aktu svobodné volby
bezpečnostní politiky státu, ale varoval před rozmísťováním
infrastruktury, která je schopna Rusko ohrozit.

George Friedman, ředitel Stratforu, jakési soukromé analytické CIA
pracující pro vládu USA, ve své knize Příštích sto let vydané v roce
2009, předvídal události na Ukrajině a napsal, že Rusko bude v budoucnu
obviňováno z agrese, přičemž jeho kroky budou ale vynucené a obranného
charakteru. Což se pak stalo obsazením Krymu. Doslova napsal: „Ukrajina a
Bělorusko jsou pro Rusko vším. Kdyby měly padnout do ruky nepřítele –
například se připojit k NATO –, Rusko by se ocitlo ve smrtelném
nebezpečí. Moskva leží jen asi 200 mil od ruské hranice s Běloruskem,
Ukrajina je méně než 200 mil od Volgogradu. Rusko se ubránilo Napoleonovi i
Hitlerovi svou hloubkou. Bez Běloruska a Ukrajiny neexistuje žádná hloubka,
žádné rozsáhlé území, které mohou vyměnit za krev nepřítele... Z
ruského hlediska NATO rozšiřující se do Ukrajiny ohrožuje ruské zájmy
stejným způsobem, jako by se Varšavská smlouva přesunula do Mexika.“

Zjednodušeně řečeno, Rusko nepotřebuje další území, už tak ho má
tolik, že je jeho obrana prakticky nemožná; ale potřebuje mít jistotu, že
ze západu a z jihu mu nehrozí nenadálé nebezpečí. Můžeme se bavit
samozřejmě o tom, nakolik jsou jeho obavy reálné, nakolik je to historické
trauma. Ale politika neocons je dostatečně známá, jestřábi v armádě
čekají na svou příležitost… Je to hra s ohněm ne na kupce sena, ale ve
stodole plné dynamitu.

Rostoucí proruská orientace ve východoevropských zemích je zase více či
méně nevědomou reakcí na to, jak se vyvíjí Západ. Putin vlastně působí
jako něco pevného, stabilního, maják na rozbouřeném moři. Mnoho lidí
dochází k závěru, že být v ruské sféře vlivu bude v dané situaci
lepší, bezpečnostně i ekonomicky. Zvláště ve slovanských zemích je to
evidentní. Nevěří, že nás NATO ochrání, nevěří strukturám EU, vidí,
že jsou tyto organizace ovládány zájmy korporací. Zatímco Putin je do
značné míry dokázal zkrotit. Vidí, že přes veškeré problémy se Rusko
pod jeho vedením dokázalo zvednout ze dna. To, že se na Ukrajině místní
„elita“ klepe strachy, je logické. Zaprodali vlastní národ v rozsahu,
který snad nemá obdoby.

U nás v České republice se stále debatuje o otáčení na Východ – má
tahle debata vůbec nějaký smysl, když jsme jednoznačnou součástí
určitých struktur? Mají tu problém lidé s oficiální linií NATO? A pokud
ano, je chyba na straně Severoatlantické aliance, nebo jde o vliv ruské
propagandy?

Myslím, že toto téma má dynamiku: co platí dnes, nemusí platit zítra.
Celé to záleží na tom, kam se posune Evropa a hlavně USA. Nepatřím mezi
ty, kdo by prosazovali okamžitý odchod, ale pokud se tato organizace
nepromění, bude to dříve nebo později na pořadu dne.

Současná podoba NATO nemá mojí důvěru. Bohužel nemůžu jinak, ale skrze
politiky je to opět do značné míry jen nástroj korporací. Indicie? Zaprvé:
státy NATO v posledních letech opakovaně porušily článek 1 smlouvy, když
bez mandátu OSN napadly jiné státy. Zrovna ty, kde západní korporace
neměly pod kontrolou zdroje ropy a plynu. Náhoda?

Zadruhé – migrace. NATO se odmítá zapojit do řešení migrační krize,
prý řeší jiné úkoly a nemá ani vhodné prostředky. Opravdu? Už jednou
citovaný George Friedman ve stejné knize uvedl, že bez vědomí armády
nevypluje na moře nikde na světě ani čínská džunka. A armáda rozhodne,
zda ji nechá plout nebo ne.

Zatřetí: tiše prošla změna branného zákona, která umožňuje odvelení
na zahraniční mise nejen profesionálních vojáků, ale i záložáků do 60
let (nebyl jsem schopen to ověřit, zda to lze odmítnout z důvodu svědomí,
ale říkal mi to jeden důvěryhodný plukovník). Novela též umožňuje, aby
se vojákem armády ČR stal občan jiného státu. To je obrovský potenciál
pro zneužití.

Začtvrté: členem je Turecko, které páchá léta genocidu kurdského
obyvatelstva. Podporuje také režim v Saúdské Arábii…

Musím pokračovat?

Ruským zájmem je minimálně, aby na našem území nebyly prvky
infrastruktury schopné je ohrozit. Radary, raketové systémy a tak podobně.
Myslím, že je to i v životním zájmu našich občanů.

V souvislosti se 17. listopadem, zkusme situaci u nás shrnout. Když Václav
Havel říkal, že musí pravda a láska zvítězit nad lží a nenávistí, kdo
tady šíří pravdu a kdo tady lže? Kdo šíří společenské smíření a
kdo nenávist? A kdo politicky směřuje nahoru a kdo dolů?

Pro mne je především zásadní otázka, kdo tady řídí hru na „rozděl(uj)
a panuj“? Zmanipulovat „milovníky starých pořádků“ a „opraváře“
je jednoduché. Frustraci druhé strany jsem také popsal. Explozivní směs je
na světě. Nic nového pod sluncem, je to klíčová metoda vládnutí.
Jediným řešením je se spolu bavit. Pochopit racionální jádra odlišných
stanovisek. Hledat domluvu na společném řešení. Nenechat se vyosit
placenými agenty „cizí moci“ zideologizovanými fanatiky. Definovat
společně, co je národní zájem.

Když slyším slovní spojení Pravda a Láska, vždycky si vybavím text
spisovatelky Lenky Procházkové:

Ve jménu spravedlnosti páchají křivdu Jménem mravnosti hájí nemravnost Ve
jménu zákona porušují zákon Ve jménu pravdy šíří lež Pod jménem cti
jednají bezectně Ve jménu dobra slouží zlu

Nic to ale nemění na tom, že poctivé hledání Pravdy a skutečné Lásky je
jedinou cestou k harmonizaci vztahů ve společnosti.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Erdogan: Bruselský terorista byl dříve deportován z Turecka

Jeden z teroristů, kteří spáchali teroristický čin v Bruselu, byl
tureckými úřady zadržen v provincii Gaziantep na hranici se Sýrií v
červnu 2015 a deportován do Belgie, prohlásil turecký prezident Tayyip
Erdogan.

„Jednoho z teroristů, kteří spáchali teroristický útok v Bruselu, jsme
zadrželi loni v červnu v Gaziantepu a deportovali do Belgie, o čemž 14.
června 2015 zaslali nótu belgickému velvyslanectví. Belgičané ho
propustili. Nehledě na naše varování, že tento člověk má styky se
zahraničními teroristy, nedokázala Belgie tyto styky odhalit", řekl Erdogan
na tiskové konferenci ve středu v Ankaře.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Další problém s EET: Výrobci pokladen vydali důležité varování

Ve čtvrtek 1. prosince nastane pro české hoteliéry a restauratéry zlomový
den. Ministr financí Andrej Babiš (ANO) na ně skutečně uvalí elektronickou
evidenci tržeb, a pokud nebudou plnit povinnosti z ní plynoucí, mohou se
těšit až na půlmilionovou pokutu. Výrobci pokladen v této souvislosti
vydali varování, které nejednoho podnikatele nepotěší.

Kritických hlasů proti EET neubývá. Tvrdý boj se o ni vede i ve vládě.
Jindy klidný předseda vlády Bohuslav Sobotka (ČSSD) se rozzuřil poté, co
ministr financí a garant projektu EET navrhl jen týden před jejím ostrým
startem nové výjimky pro podnikatele s odůvodněním, že chce pomoci malým
živnostníkům a e-shopům. Vláda je u moci už tři roky a nejen premiér
Sobotka si kladl otázku, proč si Babiš vzpomněl na drobné živnostníky a
e-shopy až teď.

To však není jediný problém, s nímž bude třeba se vyrovnat. „Výrobci
EET pokladen varují, že někteří jejich zákazníci budou od 1. prosince
porušovat zákon nebo budou muset dočasně zavřít. Nestihnou jim totiž
zprovoznit systém EET, protože u sofistikovanějších pokladen na míru si
zákazník sám neporadí. Finanční úřad slibuje, že bude sice tolerantní,
ale ignorování EET bude pokutovat až půl milionem,“ píše server iDnes.cz.

Celý článek naleznete zde.

Výrobci pokladních systémů si stěžují, že se musejí vypořádat se
šibeničními termíny. Instalovat systémy do pokladen mohli až od 1.
listopadu, kdy odstartoval testovací provoz EET, ale za jeden jediný měsíc
není možné obsloužit všechny provozovny v České republice, na které se
vztahuje povinnost od 1. prosince přejít na elektronickou evidenci tržeb.
Podnikatelé si stěžují, že se to nedalo stihnout, ani když dočasně
přijali nové pracovníky a prodloužili pracovní dobu.

„V Německu dostal celý sektor na přechod na podobný fiskální systém dva
roky, v Rakousku šlo vše ve dvou fázích a každá trvala rok,“ říká
Tomáš Pačes, spolumajitel Vectron Systems CZ, výrobce pokladních systémů,
který spravuje u svých zákazníků 1 400 pokladen.

Stojí za pozornost, že ministr Babiš podobnou kritiku odmítá. Na sociální
síti Facebook si pochvaloval, že všechno běží, jak má, a EET naostro
odstartuje bez problémů.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Klacky místo sametu! Totalitní komanči ze mě komunistu neudělali, to až
demokraté. Babiši, buď jako Kaddáfí, vykládá svérázný člen KSČM

Komunista Oldřich Duchoň byl kandidátem KSČM do Poslanecké sněmovny v
Jihomoravském kraji, ovšem do Poslanecké sněmovny se nedostal, přestože
lidi dráždil svérázným heslem „nastal čas vyměnit samet za klacky“.
Podle Duchoně ale v KSČM ne všichni pochopili, že v tomto případě šlo o
recesi; podobně prý kdysi dráždil i Miroslav Sládek heslem, že by občané
měli vládu Václava Klause naházet do Vltavy. „Politická strana či hnutí
je kolektivní sport a v kolektivním sportu nevyhrává jedinec, ale celek.
Jedinec může v kolektivu vyniknout přirozeně, podobně jako Miroslav
Grebeníček. Ale postoupit se dá i z recese. Podívejte, jak to dokázal
Dominik Feri, či Marek Benda!“ říká k tomu mimo jiné v rozhovoru
ParlamentníchListů.cz Duchoň.

Cítíte spokojenost s výsledkem sněmovních voleb? Ve volbách zvítězilo
hnutí ANO, překvapili Piráti i SPD, „tradiční strany“ naopak hluboce
propadly. Čím si to vysvětlujete?

To je jednoduché. Oslovily voliče. Tradiční strany se utopily v
proklamacích a dostaly také vysvědčení za svoji práci na vrcholové
úrovni. To není vůbec složité pro soudného člověka pochopit.

KSČM získala pouhých 7,76 procent, což je nejhorší volební výsledek v
historii. Podobně je na tom i ČSSD. Kde vidíte příčinu tak velkého
neúspěchu levice?

Tento debakl jsem ve svých prognózách předpovídal a byl jsem přitom
optimista. Má prognóza totiž zněla 8,5 procent pro KSČM. Je to opět o
lepší práci - a hlavně o práci mezi lidmi a pro lidi, nejen pro sebe.

Očekával jste po tak ohromném debaklu ve vedení KSČM nějaká personální
zemětřesení a vyvození osobní odpovědnosti partajních špiček?

Ještě uvidíme, jak se to v KSČM vyvrbí. Odpovědnost ale mají všichni
členové strany, i když zejména hlavní „generálové“. Já se také
odpovědnosti nezříkám, jen mi jaksi nebylo dopřáno slyšení, když jsem
na některé věci upozorňoval dopředu.

V loňských senátních volbách vás KSČM v Brně poslala (58. obvod, pozn.
red.) do boje o křeslo jako svého favorita, nyní jste ve sněmovních
volbách kandidoval až z nevolitelného 17. místa. Měl byste k tomu nějakou
poznámku?

Pro to je jednoduchá odpověď: Prostě o tom rozhodly nominační konference a
hlavy pomazané. Respektoval jsem to, i když jsem k tomu mohl mít milión
námitek. Já si o funkce říkat nechodím a nebudu! Navrhnou-li mne ostatní,
pak to přijmu, ale pokud nenavrhnou, nezblázním se. Ale konečné výsledky
mě ze 17. místa nepřekvapily.

Volební kampaně KSČM zpravidla nebývají příliš graficky a ani hesly
nápadité. Vy jste ale vsadil v těchto volbách na „svůj vizuál", měl
jste jinou grafiku, fotografie, ba dokonce i hesla. Co vás k tomu vedlo?

Vsadil jsem na lidi, co mi fandí. Nc víc, nic méně. Víte, spousty věcí
jsem začal dělat v životě z recese a u toho zůstanu i nadále. Legrace je v
tom, že lidé, co mi pomáhali, se ke mně přidali - reakce na to se pak
rojily jak na Facebooku, tak i na Twitteru. Další věci vám ale k tomu
prozrazovat nebudu. Víte co je know how?

Některá média jste ve „své“ kampani zaujal dost svérázným heslem: „Nastal
čas vyměnit samet za klacky“. To jsou ale hodně silná slova. Co jste tím
chtěl říci?

Věřím, že mě spousta lidí pochopila, ale těm, kteří chápat nechtějí,
je zbytečné něco osvětlovat. Vyměnit samet za klacky? To je podobné, jako
když Miroslav Sládek provolával „naházet vládu do Vltavy". To platí pro
domácí scénu. A pro tu mezinárodní? Jsme slovanský národ a asi jsme
zapomněli na nástup anglo rasismu. V historii jsme ale vždy byli obětováni.
V uprchlické krizi jde témeř vždy o ekonomickou záležitost těch, co
prchají, ale vyberte si mezi nimi „potřebné"! Ovšem co s „nepotřebnými",
kteří jsou bez dokladů a peněz? Mohou se v EU rozprchnout jak je libo a pak
se dostanou třeba i k nám... A pak nastává onen problém. No a tito „levní
lidé" z východu - pokud vůbec budou pracovat - mohou starousedlíkům
vytvořit peklo. Navíc při bydlení na ubytovně nemají u nás problém
pracovat za deset tisíc. Proč? Protože u nich „doma“ je průměrný plat
v přepočtu jen dva tisíce. Jenže v momentě, kdy jich tu zůstane víc, tak
nějakého „blázna“ pak může napadnout svěřit tomuto etniku i volební
právo, jako se to stalo třeba v Angli, kde starosta Londýna řekl, že se
budou muset chtě. nechtě podřizovat vpodstatě rasovému útisku... Chtěl
bych ale zdůraznit, že nejsem žádný rasista, jen bych rád, abych každý
zůstal tam, kde se narodil, což nevylučuje, že se můžeme vzájemně
navštěvovat a přitom můžeme respektovat danou kulturu po celém světě.

Na svém osobním facebookovém profilu poměrně často a ostře kritizujete
jak samotné vedení KSČM, tak i poměry ve straně. Máte ale kromě kritiky i
recepty na to, jak to "dělat" jinak?

Nabízel jsem a nabízím spousty věcí, zkušenosti i lidi, které mám kolem
sebe. Jenže má slova téměř vždy zapadají. Nemíním dokola házet hrách
na stěny. Můj návod zazní až bude třeba. Víte, nejvíce kritický jsem v
prvé řadě k sobě. Pokud ale kritizuji, tak mám vždy připravena řešení.
Ti, co mě nejblíže znají, to ví, ale zatím zůstaneme u toho, že recept
je zároveň moje know how. A to nebudu vytrubovat do světa!

Vraťme se k propadu tradičních stran. Zvítězil Andrej Babiš se svým
hnutím ač proti němu jeho političtí konkurenti i média vedla ostrou
protikampaň. Navíc Babiš čelí trestnímu stíhání. Jak si ale takovou
popularitu Andreje Babiše vysvětlujete?

Lze si to vysvětlit jednoduše. Andrej Babiš něco dokázal, ať je to jak
chce a ať to bylo jak bylo. Trestní stíhání není trest. Jen odbočím.
Největším trestem je svědomí. No a o jeho popularitu se postarali sami
odpůrci. On - narozdíl třeba od KSČM - svým vystupováním obrátil
negativa ve svůj prospěch. To se ale KSČM nepodařilo za 28 let nikdy! Kde co
se svádí na komunisty, ale nikdy tohoto faktu nedokázala strana využít ve
svůj prospěch!

Chtějí snad ti, kteří volili Andreje Babiše, Tomia Okamuru, ale i KSČM
tzv. vládu silného vůdce, který se o ně prostřednictvím státu „postará“?

To ani ne, jen lidé prostě momentálně hledají v někom spasitele. Ten ale
nebyl a ani nikdy nebude. Lidé musí pochopit, že spasitelem je každý sám.
Samozřejmě postiženým lidem - ať fyzicky či mentálně - je třeba pomoci.
Já si ale myslím, že Andrej Babiš je takový český Silvio Berlusconi. Kdo
nevidí, či nechce vidět paralelu, tak ji možná uvidí až časem, ale
opravdu nejsem prorok. Krásné by bylo, kdyby byl minimálně Muammar Kaddáfí.

Kdo je tzv. typický volič KSČM? Je to důchodce, či sociálně frustrovaný
jedinec, který čeká návrat předsametových jistot? Těžko lze očekávat
to, že by KSČM volil ten, komu vyhovuje dnešní demokracie a kapitalismus...

Začnu od konce. Demokracie trvá maximálně pět dnů po jakémkoliv převratu
a potom nastává totalita, protože musíte tak či tak vytvořit zákony. Jde
jen o to, zda budou výhodné pro většinu lidí, nebo jen pro menšinu. Tedy
zda budou sloužit lidem, anebo budou proti nim. O demokracii si nechte ale
zdát! Vrcholem „demokracie" je totiž akorát anarchie. A typ demokracie
podle mne? K tomu malinko odbočím. Víte v „Říši“ mají taky zákony a
byť jsou „blbé či hloupé“ tak je všichni dodržují. U nás může
vzniknout sebelepší zákon, ale hned druhý den po jeho platnosti někdo
objeví, jak jej lze obcházet.

A kdo je typický volič KSČM? Ti totalitní komanči ze mě komunistu jistě
neudělali, ale novodobým „demokratům" se to podařilo. Určitě v tomto
nejsem nijak ojedinělý, frustrovaných jedinců je v dnešní době habaděj!
Zrovna tak jako v minulosti existovaly pitomosti, tak existují i dnes. Avšak
domnívám se, že těch spokojených a usměvavých tváří bylo v minulosti
více. A to je na pováženou! Odpovím vtipem: Chcete-ll dnes někoho nazlobit,
začněte se smát!

V Kraji Vysočina za KSČM kandidovala Helena Vrzalová, která byla ze
zaměstnání „odejita“ za hrubé porušení pracovní kázně. Jak to, že
pro komunisty toto nebylo překážkou?

To je otázka svědomí každého jedince. Ukažte mi ale někoho, kdo nikdy nic
neprovedl!

Vrcholní straničtí představitelé před volbami hlásali navenek jednotnost
partaje, v kampani ovšem jednotliví kandidáti nabádali voliče, aby „kroužkovali“
právě toho konkrétního uchazeče o poslanecký post a doslova se podbízeli
na svých profilech. Kam zmizela ona proklamovaná "stranická jednota"?

Právě na to poukazovala moje kampaň, kterou ovšem někteří nepochopili.
Politická strana či hnutí je „kolektivní sport“ a v kolektivním sportu
nevyhrává jedinec, ale celek. Jedinec může v kolektivu vyniknout přirozeně,
podobně jako Miroslav Grebeníček. Ale postoupit se dá i z recese. Pdoívejte,
jak to dokázal Dominik Feri, či Marek Benda! Podobnost čistě náhodná
Tydýt - Pavlásek v taneční soutěži či druhé neuznané místo v soutěži
o Zlatého slavíka Brněnské legendy Rudy Kovandy.

Příští rok se budou konat komunální volby. Jak se na ně připravujete?
Vsadíte na kvalitní marketing, nové tváře a masivní intervenci na
sociálních sítích, které mohou pomoci ve volebním rozhodování lidí?

Tato otázka jde zatím mimo mne. Za prvé jsem dlouhodobě nemocen a za druhé
- pokud se ke mně dostaly dobré informace - tak KSČM se prý chystá k tomu
se mnou rozvázat pracovní poměr. Prý mne dokonce chtějí vyloučit ze
strany! Podrobnosti k tomu ale řeknu, až přijde čas. Rozhodně nebudu nad
ničím fňukat. Chci však i nadále přispívat k tomu, aby se žilo
většině lépe, ne menšině. Teď půjde o to, zda o to lidé budou stát.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Británie odpověděla na obvinění ze sledování ruských vojenských
letišť

Britské MZV vysvětlilo počínání vojenských diplomatů, podezřelých ze
špehování ruských letišť, vykonáním jejich diplomatických povinností.
Londýn zdůraznil, že vojenští atašé absolvovali všechny povinné
prověrky.

Ministerstvo zahraničí Velké Británie komentovalo podezření vůči
britským vojenským diplomatům ohledně shromáždění údajů o objektech
Vzdušných a kosmických sil Ruska. Ministerstvo zdůraznilo, že vojenští
atašé dodržovali univerzální pravidla cestování v Rusku a absolvovali
všechny potřebné prověrky.

„Jde o obvyklou praxi pro vojenské atašé: cestovat po zemích v rámci
svých diplomatických povinností. V Rusku je to stejné. Vojenští atašé
byli podrobeni všem prověrkám, jež požadují ruské úřady," uvádí
komentář britského MZV Ruská služba BBC.

Zadržení několika britských vojenských diplomatů a občana USA oznámila v
úterý ruská média s odkazem na zdroj z ruských tajných služeb. Zadržení
jsou podezřelí z protizákonného sledování objektů Vzdušných a
kosmických sil RF.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Co znamená podivný zachycený signál? Nejbližší Zemi podobná planeta,
jaká kdy byla objevena

Tým výzkumníků právě využil Vysoce přesný vyhledávač planet z
radiální rychlosti (HARPS) z Evropské jižní observatoře (ESO), aby objevil
planetu z jiné soustavy – takové planety jsou rovněž známy jako „exoplanety“
– o nízké hmotnosti obíhající kolem rudého trpaslíka, hvězdy Ross 128.
Stojí za pozornost, že tato planeta má hmotnost dost podobnou Zemi.

Ve skutečnosti se má za to, že tato planeta, formálně známá jako Ross 128
b by Zemi mohla být podobná, jak svou velikostí, tak i povrchovou teplotou. A
to je jen 11 světelných let od naší sluneční soustavy, což z ní činí
teplotou druhou nejbližší planetu, jakou jsme kdy zachytili. Nakonec je tento
malý svět hned za Broximou b.

„Tento objev se zakládá na více než desetiletí intenzivního
monitorování HARPS spolu s technikami redukce dat a datové analýzy na
úrovni doby,“ uvedl v tiskovém prohlášení Nicola Astudillo-Defru z
Genevské univerzity, který je spoluautorem článku nastiňujícího objevení
této exoplanety. „Jen HARPS předvedl takovou přesnost a tak zůstává
naším nejlepším lovcem planet svého druhu i po 15 letech svého provozu.“

Takto NASA využívá Starligh k objevování exoplanet v hlubokém vesmíru:

Divné signály od blízkého rudého trpaslíka hvězdy Ross 128:

Tým za touto prací si rovněž všímá toho, že ač na většině rudých
trpaslíků dochází k ohromným slunečním erupcím, a ty tak své planety
zaplavují smrtonosnou radiací, tak Ross 128 je naopak „tichá hvězda“. V
důsledku toho jsou její planety blízko umístění příhodného pro nějakou
formu mimozemského života. Objevení světů o hmotnosti Země obíhající
kolem takovéto hvězdy je tudíž významné.“

Taková Proxima Centauri je zvláště aktivní s četnými mohutnými erupcemi,
které by mohly sterilizovat atmosféry jejích planet, pokud by je to rovnou z
atmosféry nesvléklo,“ vysvětlil vedoucí autor Xavier Bonfils z Instut de
Planétologie at d’Astrophysique de Grenoble. „Ovšem Ross 128 je jednou z
nejtišších hvězd v našem vzorku, a ač je od nás o malý kousek dále, je
z ní úžasný alternativní cíl výzkumu.“

Oběžná dráha Ross 128 b je 20 blíže k její hvězdě, než je vzdálenost
mezi Zemí a Sluncem – ale tato planeta dostává jen 1,38 krát více
záření, což vytváří její rovnovážnou teplotu od -60°C do 20°C. Ale i
když vědci věří, to je ve skutečnosti mírně vyhřátá planeta, tak
dosud nedošlo k potvrzení, že leží v obyvatelné zóně, což je zóna
obklopující hvězdu, v níž může existovat kapalná voda.

„Za deset let budeme díky gigantickým teleskopům schopni tuto planetu
přímo ‚vidět‘ a charakterizovat její atmosféru,“ vysvětlil
Astudillo-Defru.

„Mezitím bude zapotřebí, abychom lépe nastavili teoretické modely,
abychom ozřejmili, jestli bude možno na povrchu Ross 128 b najít kapalnou
vodu.“

Jak už bylo prve řečeno, Ross 128 je v současnosti 11 světelných let od
Země, ale pohybuje se k nám a v důsledku toho bude jednoho dne naším
nejbližším hvězdných sousedem… ani ne za 79 000 let, což je ovšem z
kosmického hlediska takové mrknutí oka (od futurist.com).

Choices:
- ne
- ano


Question:
Detektivové od Šlachty platili svědkům proti Rittigovi. Je to prý v
pořádku

I když nabídli peníze za informace proti Ivo Rittigovi, zákon prý
detektivové protimafiánského útvaru neporušili. K takovému rozhodnutí
dospěla policejní inspekce, která okolnosti schůzek detektivů s Janou
Šádkovou, obžalovanou v kauze související s Ivo Rittigem, prověřovala od
loňského podzimu. Informoval o tom server Lidovky.cz.

„Šetřením dotazované věci nebyly zjištěny skutečnosti, které by
nasvědčovaly spáchání trestného činu příslušníkem bezpečnostního
sboru a věc byla uložena,“ řekla serveru bez dalších podrobností
mluvčí inspekce Radka Sandorová.

Server k tomu dodal, že případ se takzvaně ukládá, když vyšetřovatelé
nezahájí trestní řízení.

Celý text je ZDE

Šádková pracovala pro účetní společnost Peskim vedenou advokáty lobbisty
Ivo Rittiga a pro policisty tak informace od ní mohly být velmi cenné.
Detektivové se s ní sešli celkem třikrát – nejdříve jí nabízeli
možnost stát se informátorem, za což byli ochotni zaplatit, později pak
status spolupracující obviněné, díky čemuž by Šádková mohla počítat
s případným výrazně nižším trestem. Šádková pokaždé odmítla.

Obhájce účetní Matzner ale i nadále mluví o možném trestném činu. „Zdůvodnění
inspekce by mě rozhodně zajímalo, protože jak to bylo prezentováno s
odstupem doby se nedá vyloučit, že k něčemu takovému došlo,“ citoval
Matznerova slova server.

Klíčový je prý moment, kdy nabídka peněz padla. Pokud to bylo ještě
před sdělením obvinění, potom vyšetřovatelé postupovali podle zákona o
policii, jenž umožňuje informátorovi za pomoc při rozkrývání zločinu
zaplatit. „Pakliže ale již úkony byly vedeny, policie takto nemohla
postupovat. Musela se řídit trestním řádem a ten nic takového nezná,“
uvedl Matzner.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Čeští kriminalisté odletěli do Egypta prověřit ubodání Češky

Kriminalisté z Národní centrály proti organizovanému zločinu prověřují
v Egyptě okolnosti červencového útoku na turisty v Hurgadě, po kterém
zemřela Češka. Do Afriky odcestovali minulý týden. Na dotaz ČTK to dnes
sdělila mluvčí centrály Iva Knolová s tím, že podrobnosti k jejich
pracovní cestě prozatím policie sdělovat nebude.

Útok na pláži v turistickém letovisku se stal 14. července. Egypťan,
který údajně sympatizuje s teroristickou organizací Islámský stát, tehdy
ubodal dvě Němky a zranil několik dalších rekreantů včetně 36leté
Češky, která později zemřela v nemocnici.

Agentura AP poté uvedla, že Islámský stát muže přímo pověřil tím, aby
napadl cizince. Česká velvyslankyně v Egyptě Veronika
Kuchyňová-Šmigolová ČTK na konci srpna řekla, že egyptská strana závěr
vyšetřování oddaluje, protože potvrzení toho, že šlo o trestný čin
islamisty, by mohlo způsobit úbytek turistů. Egyptský žalobce počátkem
srpna rozhodl, že útočníka vyšetří psychiatři.

O rychlé objasnění útoku Česko požádalo Egypt v nótě, stejně jako o
odškodné pro rodinu zabité ženy. Podle velvyslankyně egyptská strana
nechce případnou kompenzaci nazývat odškodněním, protože by to
představovalo precedens pro všechny lidi, kterým se v Egyptě něco stane.

Česko zažádalo také o egyptskou pitevní zprávu. Pitvu provedla i česká
strana poté, co bylo tělo zemřelé ženy 1. srpna převezeno zpět do vlasti.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Velký poradce amerických prezidentů zveřejnil zásadní úvahu: Toto teď
musí USA udělat vůči Rusku, Číně a muslimům

Matador americké zahraniční politiky, poradce několika amerických
prezidentů Zbigniew Brzezinski se i ve svých 88 letech zajímá o
mezinárodní situaci. V pozici zahraničně-politického poradce Baracka Obamy
sepsal úvahu, v níž prohlašuje, že role USA jako světového policajta
končí, ale neexistuje velmoc, která by mohla tuto roli převzít. V zájmu
USA je spolupráce s Ruskem a Čínou tak, aby třaskavý sud Blízkého
východu neohrozil celý svět. Nový americký prezident tedy musí udělat
následující....

Vzhledem k tomu, že éra globální dominance Spojených států končí, musí
převzít vedení procesu restrukturalizace globální architektury moci.

Pět základních pravd, které se týkají vznikající redistribuce globální
politické moci a násilného politického probouzení na Středním východě,
signalizuje nástup nové globální restrukturalizace.

Pět pravd

První z těchto pravd je ta, že Spojené státy jsou z politického,
ekonomického a vojenského hlediska stále nejmocnějším subjektem světa,
ale vzhledem ke komplexním geopolitickým změnám regionální rovnováhy už
nejsou globálně imperiální velmocí. Ale také žádná jiná taková
neexistuje.

Druhou pravdou je, že Rusko zažívá poslední fázi záchvatu svého
imperiálního poklesu (devolution). Je to bolestivý proces, Rusko není
osudově vyloučeno - pokud bude jednat rozumně - z toho, aby se stalo
případně vedoucím evropským národním státem. Ovšem v současné době
si bezdůvodně znepřáteluje některé země v islámském jihozápadě
bývalého SSSR, jakož i Ukrajinu, Bělorusko a Gruzii, nemluvě o Baltských
státech.

Třetí pravdou je, že Čína neustále roste, i když v současné době
pomaleji, jako případný rovnocenný rival Ameriky, ale zatím pečlivě se
vyhýbá tomu být přímou výzvou Americe. Vojensky se zdá, že hledá
průlom v nové generaci zbraní, zatímco trpělivě zvětšuje stále velmi
omezenou námořní moc.

Čtvrtou pravdou je, že Evropa teď není a není pravděpodobné, že se stane
globální mocností. Může však hrát konstruktivní roli v převzetí
vedoucí role vzhledem k transnacionálním hrozbám globálnímu blahobytu a
dokonce přežití lidstva. Navíc, Evropa je politicky a kulturně spojena a
podporuje jádro zájmů USA na Středním východě, a vytrvalost Evropy
uvnitř NATO je podstatná pro případné konstruktivní vyřešení
ruskoukrajinské krize.

Pátou pravdou je, že současné násilné politické probuzení
postkoloniálních muslimů je částečně opožděnou reakcí na jejich
občasné brutální potlačení převážně evropskými mocnostmi. To spojuje
zpožděnou, ale hluboce procítěnou nespravedlnost s náboženskou motivací,
jež sjednocuje velké množství muslimů proti vnějšímu světu. Současně
ale existuje historické sektářské schizma uvnitř islámu, jež nemá nic
společného se Západem, stejně tak jako současné vzedmutí historických
stížností také rozděluje islám.

Celkově vzato nám těchto pět pravd říká, že Spojené státy musí
převzít vedení v restrukturalizaci globální architektury moci. A to
takovým způsobem, aby násilí propukající uvnitř a občas se
promítající i za hranice muslimského světa - a v budoucnu možná
vycházející i z jiných částí světa, zejména toho, co jsme si zvykli
nazývat Třetím světem – bylo ovládnuto bez zničení globálního
pořádku. Tuto novou architekturu můžeme naskicovat rozpracováním každé z
těch pěti pravd.

Za prvé - Amerika může být efektivní ve zvládání současného násilí
na Středním východě, jestli "ukuje" koalici, jež bude zahrnovat v různém
stupni také Rusko a Čínu. Aby taková koalice dostala svůj tvar, nutno Rusko
odradit od spoléhání na jednostranné použití síly proti svým sousedům -
jmenovitě Ukrajině, Gruzii, baltickým státům. Čína pak musí být zbavena
myšlenky, že sobecká pasivita tváří v tvář stoupající regionální
krizi na Středním východě může být politicky a ekonomicky přínosnou pro
její ambice v globální aréně. Tyto krátkozraké impulsy politiky nutno
převést do dlouhodobějších vizí.

Za druhé - Rusko se stává poprvé ve svých dějinách skutečným národním
státem. Tento současný vývoj je doposud všeobecně přehlížený. Carské
impérium, se svým mnohonárodním a z větší části pasivním obyvatelstvem,
skončilo s první světovou válkou a bylo nahrazeno bolševickým výtvorem
údajně dobrovolného svazu národních republik (SSSR), s mocí efektivně
spočívající v ruských rukách. Kolaps Sovětského svazu na konci roku 1991
vedl ke vzniku převážně Ruského státu jako následníka a k transformaci
neruských "republik" do formálně nezávislých států. Tyto státy nyní
konsolidují svoji nezávislost, a jak Západ, tak Čína - v různých
oblastech a různým způsobem - zneužívají novou realitu s nevýhodou pro
Rusko. Mezitím budoucnost vlastního Ruska závisí od jeho schopnosti stát se
mocným a vlivným národním státem, tj. částí sjednocující se Evropy.
Kdyby to neudělalo, může to mít dramatické důsledky pro schopnost Ruska
ustát rostoucí teritoriální a demografické tlaky z Číny. Ta, jak její
síla roste, je stále více nakloněna zpětně vytáhnout "nerovnoprávné"
smlouvy, jež Moskva vnutila Pekingu v minulých dobách.

Za třetí - dramatický ekonomický úspěch Číny vyžaduje trvalou
trpělivost a země si musí uvědomit, že politický spěch může vyvolat
sociální ztráty. Nejlepší politický výhled pro Čínu v nejbližší
budoucnosti je státi se předním partnerem Ameriky ve zvládání globálního
chaosu toho typu, co se šíří viditelně (včetně na severovýchod) ze
Středního východu. Jestli nebude zvládnut, tak nakazí jižní a východní
oblasti Ruska stejně jako západní části Číny. Užší vztahy mezi Čínou
a novými republikami ve Střední Asii, post-britskými muslimskými státy v
jihozápadě Asie (patrně Pákistán) a zejména s Íránem (vzhledem k jeho
strategickým aktivům a ekonomickému významu), jsou přirozené cíle
čínského regionálního geopolitického rozvoje. A ty by měly být také
cílem čínsko-amerického přizpůsobení.

Za čtvrté - snesitelná stabilita se nevrátí na Střední východ, dokud
ozbrojené místní vojenské formace mohou počítat s tím, že mohou získat
výhody z teritoriální restrukturalizace a současně selektivně snížit
extrémní násilí. Jejich schopnost jednat divokým způsobem lze omezit
stále více efektivním - ale také selektivním - tlakem na bázi
americkorusko-čínské spolupráce. Ta může svým způsobem zvýšit výhled
pro zodpovědné použití síly více etablovanými státy oblasti (jmenovitě
Írán, Turecko, Izrael, a Egypt). Ten poslední by měl také dostávat více
selektivní podpory Evropy. Za normálních okolností by Saúdská Arábie
mohla být významným hráčem v tomto seznamu, ale současná inklinace
saúdskoarabské vlády k podpoře wahabského fanatismu, i když se zabývá
ambiciózním modernizačním domácím úsilím, vyvolává hluboké
pochybnosti v možnosti Saúdské Arábie hrát regionálně významnou
konstruktivní roli.

Za páté - nutno speciální pozornost soustředit na nově se politicky
zvedající masy mimo svět Západu. Dlouho potlačované politické paměti
jsou dnes podporované z velké části náhlým a velmi výbušným probuzením,
poháněným islámskými extrémisty na Středním východě. Násilí, které
se dnes děje na Středním východě, může být jen začátek širšího jevu,
který může přijít z Afriky, Asie a dokonce od pre-koloniálních národů
Západní polokoule v létech před námi.

Periodické masakry jejich, ne tak dávných předků, kolonisty a připojenými
hledači pokladů většinou ze západní Evropy (země, jež jsou dnes, ještě
alespoň pokusně nejotevřenější multietnickému soužití) mělo za
následek poslední dvě století jatka kolonizovaných národů v rozměru
srovnatelném se zločiny nacistů během 2. světové války: doslova tisíce,
někdy dokonce milióny obětí. Snaha po politickém sebeuplatnění posílená
zpožděným rozhořčením a zármutkem, je mocnou silou, jež nyní vyplula na
povrch a žízní po pomstě nejen v muslimském Středním východě, ale také
velmi pravděpodobně dále.

Mnoho dat nelze přesně stanovit, ale společně vzato jsou šokující. Pár
příkladů stačí. V 16. století, převážně pro nemoc přinesenou
španělskými pionýry, obyvatelstvo původní Aztéckého impéria kleslo z 25
miliónu přibližně na jeden milión. Podobně v Severní Americe se odhaduje,
že 90% původního obyvatelstva umřelo během prvních pěti let kontaktu s
evropskými usedlíky, primárně pro nemoci. V 19. století různé války a
násilné přestěhování zabilo dodatečných 100.000. V Indii v létech 1857-
1867 je podezření, že Britové zabili až jeden milión civilistů v odplatě
za indickou rebelii v roce 1857. Britská společnost British East India Company
použitím indického zemědělství pěstovala opium a pak jej v podstatě
násilím vnutili Číně, což mělo za následek předčasnou smrt miliónů,
nepočítajíc přímé ztráty Číňanů v První a Druhé Opiové válce. V
Kongu, které bylo osobním vlastnictvím belgického krále Leopolda II., 10-15
miliónů lidí bylo zabito mezi rokem 1890 a 1910. Ve Vietnamu současné
odhady napovídají, že mezi jedním až třemi milióny civilů bylo zabito
mezi lety 1955 a 1975.

Co se týká muslimského světa na ruském Kavkazu, od roku 1864 do 1867, 90%
místní (Circasssian) populace bylo násilně přesídleno a mezi 300.000 až
1,5 miliónu bylo vyhladověno k smrti, nebo zabito. Mezi lety 1916 a 1918 byly
desetitisíce muslimů zabity, 300.000 tureckých muslimů bylo násilně hnáno
přes hory Centrální Asie do Číny. V Indonésii, mezi léty 1835 a 1840
nizozemští okupanti zabili odhadovaných 300.000 civilistů. V Alžírsku po
15 letech občanské války, trvající od r. 1830-1845, francouzská brutalita,
hladomor a nemoci zabily 1,5 miliónu Alžířanů, téměř polovinu
obyvatelstva. V sousední Libyi Italové přinutili Cyrenejšťany žít v
koncentračních táborech, kde dle odhadů zemřelo 80.000 až 500.000 lidí v
létech 1927 až 1934.

Odhaduje se, že Sovětský svaz, ne tak dávno, v létech 1979 až 1989 v
Afghánistánu zabil kolem milionu civilistů; o dvě desetiletí později
Spojené státy zabily tamtéž 26.000 civilistů během své 15leté války. V
Iráku zabily Spojené státy a jejich spojenci v minulých 13 letech 165.000
civilů. (Rozdíly v uváděných číslech úmrtí způsobených evropskými
kolonizátory v porovnání se Spojenými státy a jejich spojenci v Iráku a
Afghánistánu mohou být částečně způsobeny technickým pokrokem, jenž
měl za následek produktivnější použití síly, a částečně posunem v
normativním klimatu světa). Rozměry těchto krutostí jsou stejně
šokující jako rychlost, s jakou je Západ zapomněl.

V současném post-koloniálním světě se objevuje nové historické
vyprávění. Hluboký odpor proti Západu a jeho koloniálnímu dědictví v
muslimských zemích i mimo ně je používán k ospravedlnění jejich pocitu
nedostatků a popření důstojnosti. Silně působí shrnutí zkušeností a
názorů koloniálních lidí senegalským básníkem Davidem Diopem v "Supech":

V ty dny, kdy civilizace nás kopla do tváře,

supi vystavěli ve stínu své drápy,

krev potřísnila památník poručnictví.

Když toto všechno je dáno, pak dlouhá a bolestivá cesta vstříc původně
omezenému regionálnímu urovnávání je jedinou životaschopnou volbou pro
USA, Rusko, Čínu a případně pro středo-východní státy. Pro Spojené
státy to vyžaduje trpělivost ve vytváření kooperativních vztahů s
některými novými partnery (zejména Ruskem a Čínou) stejně tak jako ve
společném úsilí s více etablovanými a historicky zakotvenými muslimskými
státy (Turecko, Írán, Egypt a Saúdská Arábie, pokud může oddělit
zahraniční politiku od wahabského extremismu) k vytvoření širokého rámce
regionální stability. Naši evropští spojenci, dříve dominantní v této
oblasti, jistě mohou být v tomto ohledu nápomocni.

Všeobecné stažení Spojených států z muslimského světa,
upřednostňované domácími izolacionisty, může způsobit nové války (např.
Izrael vs. Irán, Saúdská Arábie v. Irán, a velkou egyptskou intervenci v
Libyi) a může vytvořit dokonce hlubší krizi důvěry v globální
stabilizační roli Ameriky. Rozdílnou, ale dramaticky nepředvídatelnou
cestou, Rusko a Čína mohou být takovým vývojem geopoliticky zvýhodněny a
globální řád sám o sobě by se stal více méně bezprostřední obětí. A
nakonec za takových okolností v rozdělené a bojácné Evropě její
současné členské státy by mohly usilovat o patrony a soutěžit mezi sebou
v alternativních, ale separátních ujednáních s mocnějším triem.

Konstruktivní americká politika musí být trpělivě řízena dalekosáhlými
vizemi. Musí hledat výsledky, jež podporují v Rusku myšlenku (patrně v
post-Putinovském), že její jediné nejzazší místo jako vlivné světové
mocnosti je uvnitř Evropy. Vzrůstající role Číny na Středním východě
by měla přimět Ameriku a Čínu, aby si uvědomily, že rostoucí
partnerství US- Čína ve zvládání krize na Středním východě je
historicky významná zkouška jejich schopnosti vytvářet a společně
zvýšit širší globální stabilitu.

Alternativou ke konstruktivní vizi a zejména výprava za jednostranným a
ideologicky dosazeným výsledkem může vyústit jen ve zdlouhavou
samodestrukční marnost. Pro Ameriku to může znamenat trvalý konflikt,
únavu a možná dokonce demoralizující stažení se do své izolace z doby
před dvacátým stoletím. Pro Rusko to může znamenat velkou porážku,
zvětšující se pravděpodobnost určitého podčinění se čínské
dominanci. Pro Čínu to může být předzvěstí války nejen s USA, ale také,
patrně odděleně, s Japonskem nebo s Indií nebo s oběma. A v každém
případě prodloužené trvalé etnické, kvazi-náboženské války vedené
přes Střední východ se samo-ospravedlňujícím se fanatismem vytvoří
eskalující krveprolití uvnitř a vně regionu a rostoucí krutost všude.

Skutečnost je taková, že žádná skutečně „dominantní“ globální
velmoc nikdy neexistovala do doby, než se na světové scéně objevila Amerika…
Rozhodující novou globální realitou byl nástup Ameriky na světovou scénu
jako zároveň nejbohatšího a vojensky nejsilnějšího hráče. Během druhé
poloviny 20. století se jí žádná jiná mocnost ani nepřiblížila. Ta éra
teď končí.

Zatímco není pravděpodobné, že v nejbližší době by se nějaký stát
vyrovnal americké ekonomiko-finanční nadvládě. Nové zbraňové systémy
mohou vybavit některé státy prostředky, jež umožní spáchat sebevraždu
ve vzájemném zápase "rána za ránu" se Spojenými státy a dokonce jej
přežít. Aniž bych zacházel do spekulativních detailů, náhlé získání
kapacity některými státy, jež by umožnila vojensky překonat Ameriku,
může být zaklínadlem pro konec globální role Ameriky. Výsledkem může s
velkou pravděpodobností být globální chaos. A to je ten důvod, proč je ku
prospěchu Ameriky vytvářet politiku, jež by alespoň jeden ze dvou
potenciálně hrozících států udělala partnerem v úsilí regionální a
také širší globální stabilitu a tak zvládla progresi nejméně
předpověditelného, ale potenciálně nejpravděpodobnějšího rivala. V
současné době je nejpravděpodobnější Rusko, ale v delší budoucnosti to
může být Čína.

Protože nejbližších dvacet let může být poslední fází
tradičnějších a známých politických seskupení, na která jsme si zvykli,
proto nyní je nutno tuto novou situaci reflektovat v naší reakci. Během
zbytku tohoto století se lidstvo bude muset více zabývat otázkou přežití
jako takového v důsledku souběhu uvedených problémů s problémy
životního prostředí. Tyto problémy lze zodpovědně řešit jen v
prostředí rostoucího mezinárodního přizpůsobení. A toto přizpůsobení
mělo by být založeno na strategické vizi, jež uznává naléhavou podporu
nového geopolitického rámce.

Choices:
- ne
- ano


Question:
O mandátový a imunitní výbor nebyl zájem, hnutí ANO zbyl, tvrdí
Vondráček

O mandátový a imunitní výbor, který by podle Pirátů měla obsadit opozice,
si během prvních dvou kol vyjednávání o vedení Sněmovny žádná strana
neřekla. Novinářům to dnes řekl Radek Vondráček, kterého ANO nominovalo
do čela dolní komory. ANO je podle Vondráčka otevřeno diskusi, ale
některá ze zbývajících osmi stran si o výbor musí říct. Zprávu
přinesla ČTK

Piráti v pondělí vyzvali strany vyjma ANO ke společnému jednání, které
by se obsazení výboru mělo týkat. Jednání se nezúčastní komunisté,
podle jejich předsedy Vojtěcha Filipa mělo být pozváno i ANO.

„To není kulatý stůl, ale vytváření bloku, o kterém se neví, kam bude
směřovat,“ uvedl Filip na tiskové konferenci. Zopakoval, že KSČM
respektuje výsledky voleb a do čela Sněmovny podpoří Vondráčka. Předseda
sněmovního klubu Pavel Kováčik doplnil, že KSČM je připravena na
bilaterální jednání.

„Je to bouře ve sklenici vody a šum, on si o ten mandátový a imunitní
výbor nikdo neřekl, takže primárně nám zbyl,“ uvedl Vondráček.
Zdůraznil, že není pravda, že tento výbor měla vždy opozice, v 90. letech
patřil vládní koalici. Hnutí ANO je ale podle Vondráčka otevřeno diskusi
a důležitá bude i osobnost, která bude navržena.

Předseda Pirátů Ivan Bartoš novinářům řekl, že kulatý stůl zástupců
menších sněmovních stran by se měl podle dosavadních reakcí na jeho
výzvu sejít ve středu. „Někdo tuto pozici zlehčuje a i historicky to tak
bylo, že předsedou výboru byl někdo z opozičních stran,“ uvedl. Opozice
by podle něj měla výbor obsadit i kvůli tomu, že na začátku jednání
Sněmovny by se mělo hlasovat o vydání šéfa ANO Andreje Babiše a předsedy
sněmovního klubu Jaroslava Faltýnka k trestnímu stíhání v kauze Čapí
hnízdo.

Podle Bartoše i Vondráčka jednání v uplynulých dvou týdnech ukázala, že
požadavky stran na uspořádání Sněmovny, co se předsednických křesel ve
výborech týká, se v řadě případů překrývají. O jeden výbor mají
dokonce zájem čtyři uskupení.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Zeman čínského poradce neodvolá, počká na průběh vyšetřování

Dokud jeho čínský poradce Jie Ťien-ming nebude v Číně z něčeho reálně
obviněn nebo odsouzen, prezident Miloš Zeman se ho nevzdá. Počká na
průběh vyšetřování. V čele firmy CEFC podle něj Jie Ťien-ming odvedl
hodně práce, která se projevila i v České republice. Zeman to dnes řekl v
rozhovoru serveru Blesk.cz. Dodal, že dostal dopis od čínského prezidenta Si
Ťin-pchinga, ve kterém ho čínský protějšek ujistil, že má zájem na
ekonomickém rozvoji obou zemí.

„Dokud můj čínský poradce nebude z ničeho reálně obviněn, a
případně odsouzen, tak nemám samozřejmě důvod, abych se ho vzdával,“
řekl Zeman. Dodal, že buď bude propuštěn, nebo odsouzen. „Počkám, kam
bude vyšetřování probíhat,“ uvedl prezident. Pokud bude odsouzen, odvolá
ho.

Zeman řekl, že se s Jie Ťien-mingem setkal asi třikrát nebo čtyřikrát
při přátelských schůzkách. Na otázku, čím ho oslnil, že se ho rozhodl
zařadit do sboru poradců, Zeman odpověděl, že ho neoslnil, ale že k němu
měl lidské sympatie. „Protože má po operaci jenom polovinu žaludku. To je
samozřejmě lidsky nepříjemné a z toho ty sympatie tak trochu vyplývají,“
řekl prezident. Jako další důvod označil, že Jie Ťien-ming byl šéfem
společnosti, která měla v ČR zájem o významné investice.

Zeman také řekl, že nedávno dostal dopis od čínského prezidenta, ve
kterém ho čínský protějšek ujistil, že má zájem na rozvoji ekonomické
spolupráce mezi ČR a Čínou. V souvislosti s CEFC Zeman připomněl příchod
čínské státní firmy CITIC do evropské pobočky CEFC. Ta měla v plánu
širší vstup do J&T, žádost byla ale nedávno stažena. Podle Zemana má
být CITIC „rozmrazovačem“ tohoto záměru.

Jako důvod, proč čínské investice nedosáhly té výše, kterou v minulosti
sliboval, Zeman uvedl omezení čínských zahraničních investic a snížení
růstu čínské ekonomiky.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Trump je jako Kissinger, zato Clintonová jestřáb. Zkušený diplomat Jan
Kavan vidí světýlko na konci tunelu

ROZHOVOR „Bílí muži, kteří volili Trumpa ve vzpouře proti chudobě, z
pocitu ponížení a bezmocnosti, se na výsluní stejně nevyšplhají, to
zůstane pevně v rukou elity bohatých, bankéřů z Wall Streetu a manažerů
nadnárodních korporací,“ analyzuje volební vítězství Donalda Trumpa
bývalý ministr zahraničí a předseda Valného shromáždění OSN Jan Kavan.
Ke světové bezpečnostní politice pak ještě uvádí: „Trump bude i
nadále prosazovat použití vojenských prostředků proti Islámskému státu,
ale už začal chápat, že tyto fanatiky nelze jednoduše vybombardovat. Takže
jistě nebude už nazývat islám „nesnášenlivým náboženstvím“, ale
soustředí svou kritiku na fanatické islamisty, jakými jsou například
al-Káida či skupiny, kterým se v Evropě a v USA říká „salafisté“.

Dalo se podle vás vítězství Donalda Trumpa v rámci současného vývoje
světové politiky očekávat? A lze předpokládat, že se svět po jeho
vítězství určitým způsobem změní? Z čeho bychom měli mít strach a
naopak v čem bude Trumpovo vítězství pozitivní pro ostatní svět?

Většina politiků a také značná část veřejnosti vítězství Donalda
Trumpa neočekávala, neboť byla významně ovlivněna sdělovacími
prostředky a výsledky výzkumů veřejného mínění. Já jsem to osobně
začal očekávat až poté, co Hillary Clintonová získala nominaci
Demokratické strany na úkor senátora Bernie Sanderse, o němž jsem byl
přesvědčen, že by byl schopen Trumpa výrazně porazit. Sanders i Trump
měli oba podporu odpůrců establishmentu, tradičních stran i politiků,
všech voličů, kteří byli frustrováni vysokou mírou korupce a
nesplněnými sliby známých klanů, ať už to byli Bushové nebo Clintonové
či jejich stoupenci. Z nich Trump pochopitelně nezískal ty Bernieho stoupence,
kteří navzdory obrovské kritice Demokratické strany zůstali vůči ní
loajální jako Sanders sám, a samozřejmě ty, kteří odmítali celý Wall
Street a systém na něj napojený.

Svět se po Trumpově vítězství jistě změní, i když zatím nelze přesně
odhadnout rozsah této změny, neboť Trump ihned po prvních konzultacích ve
Washingtonu dává najevo, že některé jeho předvolební sliby je ochoten
hodit přes palubu. Mezi ně bych počítal i slib, že zruší celou Obamovu
zdravotní reformu, tzv. Obamacare, což by připravilo asi 22 milionů
Američanů o současné zdravotní pojištění. Řada z nich by zaplavila
pohotovostní kliniky s přáním nechat si ošetřit i základní onemocnění.
Tohle Trump naznačil po dlouhém rozhovoru s Barackem Obamou a začal ustupovat.
Ústupek by se pravděpodobně mohl týkat pojištění pro lidi s minulostí
diagnóz chorob nebo pojištění pro mladistvé, které jim hradí rodiče.
Trump však současně bude chtít vyjít vstříc svým voličům a také
části republikánských zákonodárců, kteří dlouhodobě reformu odmítají,
a tak nevylučuji, že se pokusí reformu zrušit a pak navrhne novou, která
může některé aspekty Obamacare obsahovat. Tuto Obamovu reformu, i když
okleštěnou republikánskými zákonodárci, považuji za jeden z největších
Obamových úspěchů a její možné zrušení nevyhnutelně ublíží
milionům lidí včetně řady chudších voličů Donalda Trumpa.

A proč vlastně Trump vyhrál? Mají pravdu Tomáš Halík a spol., že je to
tím, že prý nevzdělaní lidé jsou manipulovatelní? Předvedl nám Trump
skutečně, že cestou k politickému úspěchu může být systematická
podpora strachu a negativních emocí? To například znamená posilování v
lidech jejich nechuť k uprchlíkům, homosexuálům a komukoli odlišnému.
Anebo je to úplně jinak? Prostě veřejnost v západních demokraciích i za
oceánem už nesnesla, že jim pořád někdo vnucoval cosi, s čím zásadně
nesouhlasí a co jim způsobuje existenční problémy. Jako je třeba tolerance
k nesnášenlivým náboženstvím a také k některým neschopným a
nepoctivým politikům?

Nelze vyloučit, že někteří voliči si plně neuvědomili Trumpovo
propojení na Wall Street a skutečnost, že jeho nejbližší finanční
poradci jsou duší Wall Streetu. Dnes je Trump obsazuje do významných postů
v americkém finančním světě. Navíc Trump získal voliče, kteří s ním
sdíleli jeho ostrou kritiku uprchlíků, homosexuálů či například potratů.
A samozřejmě oslovil i významné procento lidí méně vzdělaných a
špatně informovaných, které nyní čeká značné zklamání. To ovšem
neznamená, že byli manipulováni. Také kým? Za největší manipulaci jsou
zodpovědná média a z nich většina podporovala Clintonovou. Lidé chtěli
ovšem změnu a změnu nepochybně získali.

Trump nyní poněkud ustupuje i ze své protimuslimské rétoriky. Jednak mu
státní úředníci vysvětlili nerealizovatelnost vyhoštění milionů
muslimů, kteří nespáchali žádný trestný čin, i uzavření hranic lidem
s jiným náboženstvím. Bude ovšem ostře postupovat proti všem, kteří
porušili zákon. Dnes tvrdí, že se zaměří například na drogové gangy a
další kriminálníky, kterých mají mezi nelegálními přistěhovalci být
až dva miliony. Trump bude i nadále prosazovat použití vojenských
prostředků proti tzv. Islámskému státu, ale už začal chápat, že tyto
fanatiky nelze jednoduše vybombardovat, jak to hlásal během kampaně. Naopak,
v boji proti Islámskému státu bude Trump nutně potřebovat aktivní podporu
arabských států a všech umírněných muslimských organizací. Takže
jistě nebude nazývat islám „nesnášenlivým náboženstvím“, ale
soustředí svou kritiku na fanatické islamisty, jakými jsou Islámský stát,
al-Káida či skupiny, kterým se v Evropě a v USA říká salafisté, i když
nemají mnoho společného se salafisty, jak jim rozumí Střední východ. V
Evropě to zjednodušili a vnímají některé údajně teroristické skupiny
jako salafisty.

Neumím také odhadnout, jak bude rozlišovat mezi fanatickými wahhábisty a
saúdsko-arabským režimem, s nímž jsou USA stále úzce propojeny.
Předpokládám, že do 20. ledna 2017 některé své radikální proklamace
přeformuluje, což však v žádném případě neznamená, že by se jakkoliv
zařadil do současného systému, a zůstane ještě nějakou dobu
nepředvídatelným. Velkou změnu americké politiky už také naznačil jeho
telefonní rozhovor s Vladimirem Putinem. Ten samozřejmě odpovídá tomu, co
Trump sliboval. Během kampaně se otevřeně vyznával ze sympatií k
autoritativnímu vládnutí kremelského vůdce i ze snahy se s Ruskem dohodnout,
například na společném postupu třeba v Sýrii. S tím by Hillary
Clintonová jistě nesouhlasila, ale Bernie Sanders by proto měl značné
pochopení.

Sociolog, publicista a europoslanec Jan Keller říká, že na Trumpově
úspěchu má velký podíl nový trend v USA, kdy se mnoho firem stěhuje
zejména do Asie, kde jsou běžné nízké výdělky, a celkově tedy i
výrobní náklady. Proto tam prý začíná markantně ubývat příslušníků
střední třídy, a tak skončil i tolik opěvovaný americký sen. Existuje
podobný problém i v ostatním vyspělém světě? Skutečně se zásadním
způsobem rozevírají nůžky mezi minoritní elitou a většinovou
společností, kde je jen minimální šance k tomu, jak zlepšit svoje
existenční postavení?

Ano, nůžky mezi minoritní bohatou a mocnou elitou (k níž patří ale i
Donald Trump) a většinovou společností se rychle rozevírají, ale to není
nějaký zcela nový úkaz. Předpokládám, že Trump se bude snažit dostat
některé americké firmy z Číny zpět do USA, ale pochybuji, že by v tom
mohl být jakkoliv významně úspěšný, protože výroba v Číně těmto
výrobcům obrovsky snižuje náklady. Nevím, čím by jim Trump mohl tyhle
ztráty vykompenzovat. Na druhé straně jistě sáhne k některým
prostředkům obchodní války s Čínou, i když i tato válka bude mít své
hranice vzhledem k síle čínských investic na území USA. Nezapomínejme,
že USA jsou čínským dlužníkem.

Trumpovi se asi podaří získat jistá nová pracovní místa pro americké
nezaměstnané, zvláště pro ty, kteří budou moci najít uplatnění ve
zbrojním průmyslu. Současně Trump asi dostojí svému slibu nutit evropské
členské státy NATO, aby zvýšily své příspěvky do aliančních výdajů,
které nyní asi ze 70 procent hradí Spojené státy. To je pro amerického
byznysmena Trumpa nepřijatelné. Povede to ke tlaku na členy Aliance, aby se
jejich výdaje na obranu začaly přibližovat k původně slíbeným dvěma
procentům národních rozpočtů. To bude mít dopad i na nás, neboť k této
hranici máme hodně daleko.

Z vítězství Trumpa se radují všichni, kdo odmítají imigranty. Lze říci,
že tímto je definitivně jasné, že v Čechách si už žádný politik,
který to myslí vážně, nedovolí přijímat muslimy? A vůbec obecně v
Evropě, viz názory německé CSU… Může se stát, že už nebudou chtít
politici riskovat případné problémy, které s imigranty přicházejí?
Jenže další informace svědčí o tom, že z Afriky stejně budou přicházet
miliony migrantů a že tomu nebude možné zabránit… Jaký může být
další vývoj ohledně této situace?

Je přinejmenším naivní se domnívat, že vítězství Trumpa bude znamenat
konec přistěhovalectví. Mexiko jistě odmítne postavit zeď na svých
hranicích, jak to Trump vyžadoval, a tak jsem zvědavý, kdo takovou výstavbu
bude financovat. Projekt to bude velmi nákladný, a navíc si myslím, že jeho
výsledek bude poněkud nejistý. Trump v poslední fázi volební kampaně
začínal mírnit svoje původní ostré výpady proti Hispáncům, jichž
miliony žijí v USA. Jistě si pamatujeme, jak Trumpa poškodil útok na
hispánského důstojníka, který zahynul v Afghánistánu, a na jeho americkou
rodinu.

V Čechách, pokud vím, jsme zatím přijali 12 uprchlíků z těch, které
nabízela Evropa. U nás tedy převládá strach z muslimských uprchlíků, ale
ti u nás v podstatě žádní nejsou, nebyli a v nějakém viditelném
množství ani nebudou. Je pochopitelné, že sem ani nechtějí. Kdo by chtěl
žít v zemi, kde je nevítaným hostem? Vlnu strachu a nedůvěry však nelze
oslabovat fakty. A Trumpovo vítězství je jistě větrem do plachet těch,
kteří na podobných obavách postavili své volební programy. To bude mít
ale větší než na nás dopad na politickou budoucnost madame Le Penové ve
Francii či Geerta Wilderse v Nizozemsku. Může to pomoci například i
Norbertu Hoferovi v Rakousku. Populistických hnutí je v Evropě více a
většina je poměrně extrémně pravicových. Existují však i populistická
hnutí, která jsou úspěšná právě především proto, že jdou proti
tradičním stranám, aniž riskují nahnědlost. Mezi ně bych řadil třeba
italské Hnutí pěti hvězdiček (Movimento 5 Stelle) Beppe Grilla. Povzbudí
to populistická protiimigrační hnutí a strany v zemích, které již mnoho
uprchlíků přijaly nebo kam další uprchlíci směřují. Předpokládám,
že to ovlivní i rétoriku některých našich politiků, ale nedovedu si
představit, že by to mohlo přivodit změnu postoje české vlády.

Je ovšem třeba rozlišovat. Z Afriky do Evropy nepřicházejí jen muslimové,
a určitě ne lidé, kteří utíkají z války nebo ze strachu o život a na
něž se vztahují Ženevské konvence, jež je stále nutné dodržovat. Jistě
se zvýší tlak na potřebu čelit důvodům, díky nimž lidé opouštějí
své domovy. Utíkají-li před bídou, pak je třeba se zaměřit na boj proti
extrémní chudobě, což už delší dobu prosazuje OSN, a to třeba Donald
Trump, pokud vím, nikdy nezpochybňoval. Trump samozřejmě nebude chtít
dovolit, aby USA nesly zdaleka největší finanční břemeno takovéto pomoci.

Když si vzpomeneme na to, jak bylo veřejné mínění směrováno ještě
před dvěma lety, nebylo vůbec přijatelné přistupovat ke složitému
problému migrace způsobem, jaký teď zcela otevřeně prosazuje Trump. A
nyní i v baště demokracie – ve Velké Británii – se rozšířila
xenofobie vůči východoevropským přistěhovalcům. Jakou odezvu můžeme v
této souvislosti očekávat v Evropě a také v ČR, co bude vlastně
prosazovat politický mainstream?

Ano, máte pravdu. V Británii pro Brexit hlasovali lidé z důvodů ne
nepodobných těm, které motivovaly stoupence Donalda Trumpa. Také se řada z
nich rekrutovala z podobných sociálních skupin. Pochybuji ovšem, že by
většina hlavních evropských politiků náhle převlékla kabát a zaujala
xenofobní postoje. To by bylo zcela v rozporu s evropskými hodnotami,
zvláště se sociálnědemokratickými postoji v Evropě. Ovšem v zájmu
svého politického přežití se tito politici budou muset ihned vážně
zamyslet nad důvody, proč lidé podporují populistické přístupy, proč
sdílejí kritiku existujícího establishmentu, odsuzují obrovskou korupci,
nekompetentnost elit, nekontrolovatelnou moc bank apod.

Tedy proč lidé s velkými sympatiemi naslouchají hlasu těch, kteří
přišli do politiky s tím, že oni nejsou politiky a nemají s politickou
elitou nic společného, jako například Donald Trump nebo třeba i Andrej
Babiš. Řada z těchto hnutí na politické scéně zůstane a po čase se
svým způsobem zařadí do nového „mainstreamu“. S jejich argumentací a
oprávněnou kritikou je však nutné se vypořádat. Ti, kteří to budou
ignorovat nebo se domnívat, že jde jen o přechodný jev připomínající
Věci veřejné, politicky nepřežijí. Při obraně hodnot bude nutné
citlivě oddělovat zrna od plev, demagogii od věcných analýz, populistická
hesla od oprávněné kritiky.

Blíží se volby v Německu, ve Francii, v Rakousku. V kontextu Brexitu i
dalších událostí, do jaké míry může nastat situace, že kandidáty typu
Trumpa budou volit i lidé v Evropě? Mimochodem, v USA se objevily násilné
nepokoje v ulicích, protože spousta lidí nedokáže přijmout nového
prezidenta. Můžeme i něco podobného očekávat i u nás, když nemalá
část populace nenávidí Miloše Zemana?

Už jsem sdělil, že vítězství Trumpa povzbudí podobné kandidáty i v
Evropě. Úspěch mohou zaznamenat zvláště ti z nich, kteří jsou mediálně
zdatní, mají významné finanční zdroje a pohybují se v prostředí, kde
politická elita dogmaticky lpí na udržení status quo, na otřelých
frázích, na zprofanovaných tvářích, a kde již není schopna obnovit
přímou komunikaci s občany. Protesty proti novému prezidentovi v USA
včetně těch násilných, kterých je menšina, v čase utichnou. Lidé zatím
reagují na skutečnost, že poprvé v čele státu stane člověk, který
nešetřil vulgárními výroky a především urážkami žen, Hispánců,
černochů, homosexuálů a dalších menšin, což je pro mnohé nestravitelné
a dávají to najevo hesly jako „Trump není můj prezident“.

Jsem přesvědčen, že Trump po 20. lednu začne tyto výroky obrušovat a
uhlazovat. Uvidíme, zda svou rétoriku upraví i nově jmenovaný hlavní
poradce Stephen Bannon, dosud ředitel alternativního serveru Breitbart News,
který je veřejnosti známý svými antisemitskými a islamofobními útoky,
neskrývaným rasismem včetně jistých sympatií ke Ku-klux-klanu. Bannon
například souhlasí s obnovením kontaktů s Ruskem, ale jednat s ním chce
jen „z pozice síly“, což kdysi hlásal Ronald Reagan. Nedomnívám se, že
by se Bannon mohl významně změnit.

A Trump ho vtipně ve svém týmu balancuje novým personálním šéfem
Bílého domu Reincem Priebusem, předsedou Národního výboru Republikánské
strany, tedy toho stranického establishmentu, s nímž měl Trump dlouhodobě
otevřené spory. Priebus sám byl a je Trumpovi poměrně oddaný. Je však
jasné, že nesdílí Bannonův rasistický, zvláště antisemitský postoj.
Tahle snaha ve vlastním táboře vytvářet jistou rovnováhu mezi
soupeřícími jednotlivci či skupinami je metoda Trumpovi blízká z jeho
podnikání.

Změnou bude jistě i postoj k velkým globalizačním obchodním dohodám,
například k TTIP, která je sice výhodnější pro USA než pro Evropu, ale
Trump ji vnímá jako symbol globalizace, kterou odmítá. Řadě z nás TTIP
chybět nebude.

Trump vysílal poměrně pozitivní signály vůči Rusku, teď se vyjádřil i
k dění v Sýrii. Řada republikánů má ale k tomu naprosto jiné názory.
Jaký postoj převáží a jaký byste si přál, aby převážil? Mimochodem, v
Moldavsku a v Bulharsku teď vyhráli proruští kandidáti. A spousta lidí na
Ukrajině se bojí toho, že směr politiky USA bude spíš orientovaný na
vnitrostátní problémy USA a oni zůstanou napospas Rusku…

Již jsem zmínil Trumpův téměř okamžitý vstřícný telefonát Vladimiru
Putinovi. Domnívám se, že Trump si bude přát nekonfrontační vztah s
Ruskem, takový realistický „business as usual“, který preferoval
například Henry Kissinger. Trumpovi se sice nepodaří obnovit bipolární
svět, v němž by stejně chtěl hrát první housle, ale na jisté formě
spolupráce s Ruskem se bude moci shodnout. K řešení složité situace v
Sýrii by to nepochybně přispělo a lidé by již zbytečně neumírali. Pokud
se ptáte na mé preference, tak bych pochopitelně uvítal mírové a
diplomatické řešení, kdy by si lidé mohli zvolit vládu v demokratických
volbách pod kontrolou OSN i OBSE a kde by měly menšiny zaručeny základní
práva, a to včetně práva Kurdů na širokou autonomii. Pragmatik Trump k
tomu může přispět více než „jestřábí“ Clintonová.

Pro Donalda Trumpa nebude zahraniční politika nikdy osobní prioritou.
Nevrátí se sice k izolacionismu americké dávné minulosti, ale jeho hlavním
zájmem bude upravovat vnitrostátní uspořádání k obrazu svému a k
vlastnímu prospěchu. Pokud by se kyjevská vláda přestala orientovat na
americké jestřáby a začala by plnit minské dohody včetně práva
dnešních separatistických republik na významnou autonomii v rámci
zachování teritoriální integrity Ukrajiny, tak by se i Ukrajina mohla
dočkat mírového a pragmatického kompromisního řešení. Ani v Sýrii, ani
na Ukrajině neexistuje vojenské řešení.

A pragmatik Trump by mohl pochopit, že nelze zvrátit situaci na Krymu ani
vojensky, ani sankcemi. Sankce nakonec jen ubližují obyčejným občanům, ale
v žádném případě nemohou dotlačit autoritativní vůdce, jakým je
Vladimir Putin, ke změně politiky. Měli bychom se poučit i z historie
uplatňování sankcí, od Kuby třeba po Irán. A nakonec Rusko nepřestane
poukazovat na odtržení Kosova jako na neoddiskutovatelný precedens, na který
se odvolává i vyhlášení nezávislosti Krymu.

Trump razil heslo, že chce vrátit Americe její velikost. To samozřejmě
není originální nápad. Již Margaret Thatcherová razila heslo „Lets make
Britain Great again“. Na to dnes obdivně vzpomínají stoupenci Brexitu. A
čeká je zklamání. Uvidíme, zda „bílí muži“, kteří volili Trumpa ve
vzpouře proti chudobě, z pocitu ponížení, frustrace a bezmocnosti,
získají pocit jistého uspokojení jen z vědomí, že menšiny všeho druhu
na tom nebudou lépe a mnohé spíše dopadnou hůře. Na výsluní se však
nevyšplhají. To zůstane pevně v rukou elity bohatých, bankéřů z Wall
Streetu, manažerů nadnárodních korporací a jim podobných. Škoda že se
zatím nerýsuje nějaká pragmatická spolupráce stoupenců Bernieho Sanderse
s přívrženci Donalda Trumpa na vybraných a specifických faktorech
vnitrostátní politiky. Hranice mezi levicí a pravicí je nesmazatelná.
Principy sociálního státu či sociální spravedlnosti se nestanou denním
chlebem miliardářů, ale korupce by se mohla stát terčem mnohých.

V zahraniční politice jsem schopen s jistou dávkou mně blízkého optimismu
a s přivřením jednoho oka vidět světýlko na konci tunelu. Je jen mihotavé,
a pokud se naplní obavy z povzbuzení nahnědlých populistů, tak by mohlo
svítit jen některým.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Na budovu velvyslanectví Ruska v Kyjevě házeli Molotovovy koktejly. VIDEO

Ukrajinští radikálové házeli Molotovovy koktejly na budovu velvyslanectví
Ruské federace v Kyjevě. Stalo se to v noci na 10. března. Několik
výtržníků házelo lahve se zápalnou směsí za plot diplomatické mise k
hlavnímu vchodu. Podle informace, kterou máme k dispozici, byli výtržníci
okamžitě zadrženi.

Video s útokem na diplomatické zastupitelství zveřejnila na své
facebookové stránce jedna z jeho účastníc.

Včera házeli radikálové na budovu velvyslanectví kamení, vajíčka a
lahvičky s jódem a briliantovou zelení. Dřív už výtržníci v maskách
použili bejsbolové pálky k demolování automobilu diplomatické mise. Kromě
toho házeli na území velvyslanectví dýmovnice.

Choices:
- ne
- ano