Від партнерів
Перший шкільний день мого сина був абсолютно протилежний аналогічному дню Вовочки з анекдота, коли той, повернувшися зі школи, роздратовано шпурнув портфеля і сказав батькам: «Чому ви відразу не попередили, що цей жах — на 10 років?!» Мій Ділан прийшов додому пожвавлений, радісно повідомив, що тепер має кількох друзів, і запитав: «А я туди ще піду? Мені там сподобалося!» — «Туди, синку, — відповіла я, — ти ходитимеш тепер дванадцять років». — «Справді?» —недовірливо подивився на мене син... У США надто дорогі дошкільні заклади, тож син був зі мною вдома, бо я не працювала після його народження. У дитсадок він ходив лише кілька місяців у чотирирічному віці, щоб просто поспілкуватися із дітками. Тому він спочатку не повірив, що школа — це «всерйоз і надовго».
journal.osnova.com.ua/