Як не допустити мікоз стоп
Хоч це і малоестетичну тема, але не можна не розповісти про мікозах — грибкових захворюваннях стоп. На жаль, захворювання ці дуже поширені, і багато людей звертаються до лікаря, відчувши щось неприємне на шкірі стоп. Де ж, яким чином роздобули вони цю хворобу? Давайте розберемося.
Мікоз стоп викликається особливими патогенними грибками, які досить швидко розмножуються. Перш за все, вони атакують стопи, схильні до пітливості. Через постійної вологості епідерміс розм’якшується, розпарювала і грибка зовсім не варто праці проникнути між розм’якшеним лусочками епідермісу і оселитися в шкірі.
Що ж призводить до поширення мікозу? По-перше, погане висушування ніг після миття, особливо між пальцями, носіння надто тісного взуття, гумового взуття.
Де ж можна «придбати» захворювання? У лазнях, душових, басейнах, у ваннах готелів, гуртожитків і навіть у власній ванні, якщо перед вами нею скористався людина хвора мікозом. Ну і, звичайно, чужі капці. Нехай у вас в сумці будуть які-небудь легкі, м’які, дорожні тапочки, щоб не довелося вам надягати чужі капці, якщо ви знаєте, що серед господарів є хворі мікозом стоп.
Кілька слів про розвиток захворювання. Спочатку на підошовної частини стопи, а особливо часто, майже завжди між п’ятим і четвертим пальцями з’являються маленькі вогнища лущення. Потім поблизу виникають маленькі бульбашки, які, не лопаясь, засихають в скоринки. Якщо відразу ж не почати лікування, вогнище поширюється, їхні кордони стають запаленими. З’являється набряклість, почервоніння, гнійні пухирці. Між пальцями з’являються болючі тріщинки, які, врешті-решт, перетворюються в ерозії. У цей період хворого турбує біль, свербіж, може навіть піднятися температура. Якщо уражуються і нігті, вони стають кришаться, каламутними, товстими. Під нігтями скупчується велика кількість крошковідних лусочок, повних грибків.
У частини хворих маленькі вогнища висипань можуть розповсюдитися по всьому тілу. Це — алергічна реакція на грибок. Звичайно, не у кожного хворого бувають такі ознаки. Може бути і так, наприклад, протягом року людини, хворої на мікозом, турбує або навіть не дуже турбує легке лущення шкіри стоп. І раптом — спалах, коли стає навіть неможливо працювати. Як бачите, мікоз — не нешкідливе захворювання. А разом з тим досить легко уникнути його, якщо не забувати ось про що.
1. Не ходити босоніж там, де існує небезпека заразитися.
2. При користуванні душем в готелі, гуртожитку, на роботі, потрібно обов’язково надягати шльопанці.
3. Дуже небезпечними можуть стати і дерев’яні грати, які насичені вологою і можуть бути розсадником грибка.
4. Ніколи не позичайте кому-небудь, і, звичайно, не надягайте самі чужі капці, панчохи, шкарпетки.
5. Не користуйтеся чужим рушником. Але, звичайно, найнебезпечніше — чужа взуття.
Після миття ніг дуже ретельно витирайте ноги, особливо між пальцями. Якщо рушником не можна осушити вузькі міжпальцевих проміжках, користуйтеся в цьому випадку тампонами з гігроскопічної вати або навіть феном для волосся. Потім між пальцями можна припудрити дитячої або спеціальної присипкою. Лікуванням мікозу повинен займатися лікар-дерматолог, спеціаліст-мікології.
Пам’ятайте: під час лікування потрібно ретельно дезінфікувати взуття. Для цього краще використовувати 10% формалін або нерозведеному оцтову есенцію. Дезінфекцію потрібно робити так: у кожну туфлю за допомогою палички (ручки, олівця), щоб не обпекти пальці, закладаємо шматок губки або газету, рясно промоченную розчином. Взуття вкладаємо в поліетиленовий пакет, щільно зав’язуємо, кладемо краще на балкон на 3 дні. Потім виймаємо й добре провітрюватися.
В арсеналі фармакології чимало ефективних і зручних для пацієнтів ліків. Дуже добре зарекомендував себе орунгал — протигрибковий препарат. Він діє на всі види грибків, за короткий час виводиться з крові, надовго зберігаючись на нігтях.
Якщо стопи уражені грибком, то потрібно застосовувати і народні методи лікування.
- Взяти траву вероніки: два стебла на 1 літр води кип’ятити 5 хвилин і парити ноги 10-15 хвилин. Курс лікування — від 3 до 15 ванн.
- На відро крутого окропу кладуть пучок молочаю 100-150 г, наполягають до тих пір, поки температура води стає терпимою для ніг. Напарівают ноги перед сном. На ніч одягають шерстяні шкарпетки.
- Тріщини між пальцями швидко гояться від змащування рослинним маслом.
- Ванночки і аплікації з тертого лука або розчину соку цибулі.
- Рекомендують протирати стопи зрізом часнику.
- Аплікації з свіжих, сильно розім’яті листя м’яти.
Не забувайте, про правильне харчування. Якщо хвороба починає носити хронічний характер, затяжну форму, то це говорить про ослаблення захисних сил організму. А імунну систему необхідно підкріплювати правильним харчуванням або гомеопатичними препаратами. Тоді вдасться попередити зачароване коло з повторюваним хвороби і все більшого ослаблення імунної системи.
Їжте багато свіжих овочів і фруктів. Можна приймати всередину вітамін Е в поєднанні з вітамінами А і Д.
Ці нескладні правила зможуть запобігти такі неприємні наслідки, як грибкові ураження. Будьте здорові!
Лікування генітального герпесу
Цілі лікування: прискорення дозволу клінічних проявів, попередження ускладнень, зменшення частоти рецидивів генітального герпесу і поліпшення якості життя пацієнтів.
Показання до госпіталізації
Стаціонарне лікування хворих на генітальний герпес здійснюється в венерологічних відділеннях спеціалізованих лікарень або в спеціалізованих відділеннях при інфекційних лікарнях. Обов’язковій госпіталізації підлягають хворі з: діссемінірованой герпетичної інфекцією; ускладненнями з боку центральної нервової системи; гострою затримкою сечі; непереносимістю противірусних препаратів.
Немедикаментозне лікування
Необхідно утримуватися від статевого життя для запобігання можливої передачі ВПГ.
Медикаментозне лікування
Основним напрямом в лікуванні є застосування високоспецифічний противірусних препаратів — ациклічних нуклеозидів, які блокують реплікацію ВПГ. Рандомізовані контрольовані дослідження показали, що ацикловір, валацикловір і фамцікловір надають достовірне супресивні вплив на ВПГ. Рішення про необхідність застосування того чи іншого препарату приймається спільно з пацієнтом виходячи з зручності застосування та вартості препарату. Ні один з препаратів не має переваги в ефективності впливу на захворювання. Специфічне лікування необхідно починати якомога раніше, після появи перших симптомів захворювання. Застосування ациклічних нуклеозидів скорочує тривалість епізоду і зменшує гостроту симптомів. Однак лікування не призводить до ерадикації вірусу й не завжди впливає на частоту і тяжкість розвитку рецидивів у подальшому. Також відсутній вплив на асимптомної вірусовиделеніе, яке веде до інфіцірованію.Существуют наступні підходи до системної противірусної терапії генітального герпесу: лікування первинного епізоду інфекції; епізодична противірусна терапія (лікування кожного чергового рецидиву); профілактична (супресивна) терапія, коли пацієнт отримує безперервне лікування протягом певного часу для попередження реплікації вірусу і розвитку рецидиву.
Лікування первинного епізоду генітального герпесу проводять одним із противірусних препаратів, активних щодо ВПГ. Використовується одна з рекомендованих методик: ацикловір 200 мг всередину 5 р / добу протягом 5 днів; валацикловір 500 мг всередину 2 р / добу протягом 5 днів; фамцікловір 250 мг всередину 3 р / добу протягом 5 днів.
Також є дані про ефективність системного застосування препарату рослинного походження панавіра, що представляє собою комплекс полісахаридів з класу гексозних глікозидів молекулярної масою 1000 кДа. Препарат застосовують при рецидивуючому генітальному герпесі: панавір 0,004% 5,0 мл в / в струйно двічі з інтервалом 48 год
Лікування пацієнтів з імунодефіцитних станом
Застосовується 10-денний курс лікування вищепереліченими препаратами. Необхідно з обережністю використовувати валацикловір через його здатності викликати тромбоцитопенію і гемолітичний уремічний синдром.
Для лікування рецидивуючого генітального герпесу (загострення) прімененяется одна з рекомендованих методик: ацикловір 200 мг всередину 5 р / добу протягом 5 днів; валацикловір 500 мг всередину 2 р / добу протягом 3 днів; фамцікловір 125 мг всередину 2 р / добу протягом 5 днів.
При частих рецидивах (більше 6 разів на рік), а також неефективності епізодичній терапії може застосовуватися супресивна терапія. Перед проведенням супресивної терапії необхідно культуральне підтвердження ВПГ-інфекції типів I і II, яка проводиться одним із противірусних препаратів: ацикловір 400 мг всередину 2 р / добу; валацикловір 250 мг всередину 1 р / добу або 500 мг всередину 1 р / добу; фамцікловір 250 мг всередину 1 р / добу.
Загальна тривалість супресивної терапії визначається індивідуально. В даний час існують спостереження безперервного проведення супресивної терапії протягом 13 років. Ефективність лікування оцінюють як мінімум з двох рецидивів.
Асимптомної вірусовиделеніе може бути знижено за допомогою ацикловіру 400 мг 2 р / добу.
Лікування вагітних
Проводиться за допомогою пероральних препаратів. У випадку розвитку дисемінованих форм герпетичної інфекції застосовується внутрішньовенне введення препаратів. Використовується ацикловір у стандартних дозах. Виникнення первинного епізоду генітального герпесу в I або
II триместрі не передбачає розродження шляхом кесаревого розтину — слід планувати пологи через природні родові шляхи. Вагітним з високою частотою рецидивів (більше 6 разів на рік) і тим, у кого в I або в II триместрі виник первинний клінічний епізод, може бути рекомендований прийом ацикловіру в останні 4 тижні вагітності, щоб знизити ризик розвитку клінічного рецидиву і необхідності кесарева розтину. При проявах рецидиву генітального герпесу і / або наявності продромальних симптомів безпосередньо перед розродження слід оцінити ризик зараження новонародженого щодо ризику кесаревого розтину. Імовірність виникнення неонатальної герпетичної інфекції надзвичайно висока у вагітних, у яких перший епізод генітального герпесу виник у III триместрі вагітності. У цих випадках підходи до профілактики можуть включати кесарів розтин і / або лікування матері та новонародженого. Всі новонароджені з ознаками неонатального герпесу повинні бути негайно обстежені та проліковані системним ацикловіром (30-60 мг / кг · добу) протягом 10-21 дня.
Навчання пацієнта
Пацієнт повинен отримати інформацію про природний протягом герпетичної інфекції, шляхи її передачі. Пацієнту слід повідомити про: потенційної можливості виникнення рецидивів захворювання, статевому шляху передачі інфекції навіть у разі безсимптомного вірусовиделенія; необхідність інформувати справжніх статевих партнерів про наявний генітальному герпесі; майбутнім партнерам про це потрібно повідомити до початку вступу в статевий близькість; зниження ризику передачі інфекції при постійному використанні презервативів; слід пам’ятати, що використання бар’єрних контрацептивів виправдано, якщо вони закривають уражену область; ризик неонатального інфікування; вагітні жінки, у яких відсутні антитіла до ВПГ II типу, повинні уникати незахищених статевих контактів (у тому числі орально-генітальних) в III триместрі вагітності у випадку, якщо у партнера є герпетична інфекція II типу. Те ж стосується і ситуації, при якій у вагітної відсутні антитіла до ВПГ I типу. Пацієнти з безсимптомною генітальної герпетичної інфекцією повинні отримати такі ж рекомендації щодо запобігання передачі, як і пацієнти з клінічними проявами. Першим необхідно повідомити про симптоматиці цього захворювання.
Показання до консультації інших фахівців
При наявності неврологічних симптомів показана консультація невропатолога. У разі виникнення генітального герпесу у вагітної показана консультація акушера-гінеколога. При наявності імунодефіцитного стану показана консультація імунолога. У разі виникнення дисемінованому герпетичної інфекції в залежності від симптоматики можуть знадобитися консультації невропатолога, гастроентеролога, пульмонолога та інших фахівців.
Подальше ведення
Рішення про необхідність подальшого лікування приймається спільно з пацієнтом виходячи з тяжкості перебігу інфекції. Необхідно брати до уваги частоту і тяжкість рецидивів, а також вплив захворювання на якість життя пацієнта. Може застосовуватися епізодична або супресивна терапія синтетичними нуклеозидним препаратами. По досягненні стійкого поліпшення супресивна терапія може бути припинена. Ефективність супресивної терапії оцінюють як мінімум з двох рецидивів. У разі погіршення перебігу захворювання в подальшому може бути прийнято рішення про продовження супресивної терапії. Хворі генітальним герпесом, які мають потребу в більш частому спостереженні: пацієнти з імунодефіцитом різного генезу; пацієнти, у яких попередня терапія виявилася неефективною; емоційно лабільні особистості.
Прогноз
Для складання прогнозу перебігу генітального герпесу доцільно хоча б один раз провести типування ВПГ. Поразки геніталій при герпетичної інфекції сприяють зараженню ВІЛ. Рецидиви виникають приблизно у 80% пацієнтів, які перенесли первинний епізод генітального герпесу. Частота рецидивів генітальної інфекції, викликаної ВПГ I і II типів, становить 0,08 і 0,34 за 1 міс відповідно. Спільними факторами, що роблять вплив на частоту рецидивів, є стан імунного захисту організму і вплив факторів, що викликають реактивацію ВПГ типів I і II (психоемоційне напруження, різка зміна клімату, ультрафіолетове опромінення, менструації, прийом алкоголю). Є дані про синергічну вплив інфікованості іншими герпес-вірусами на тяжкість перебігу генітального герпесу.