Відставка Леоніда Деркача, арешт Юлії Тимошенко і звернення керівників країни до народу, що відбулося у день цього арешту – очевидні свідчення того, що влада потроху втрачає нерви, однак точно не знає, як їй реагувати, і надалі робитиме помилку за помилкою. Як і опозиція, що розраховувала бути набагато масовішою і здатною на рішучі дії, не тільки мітингові, а й парламентські. А виявляється – у парламенті навряд чи відбудеться щось більше за виступи...
Один західний політолог, з яким я зустрівся цими днями – він бачився з президентом Кучмою якраз у день засідання РНБОУ тиждень тому,– сказав, що в самому Києві ситуація виглядає набагато критичнішою, ніж коли дивитися з Заходу. Я зрозумів, чому: під час своєї подорожі політолог спілкувався з представниками еліти – і всі вони були розгубленими. А розгубленими якраз не тому, що вражені почутим на плівках, а тому, що ситуація зламала старі правила гри і не запропонувала нових. До того ж, ніхто з наших політиків, ймовірно, не знає, як діяти в інших правилах: майже всі вони виховані кучмівською системою – за чи проти. Серед прихильників президента є вчорашні опозиціонери, серед опозиціонерів – учорашні прихильники. Це виглядає радше спілкою за обставинами, ніж за переконаннями.
Крім того, очевидно, бракує позитивної програми. Президент не може сказати, що буде, якщо він залишиться. Здавалося б, на заклики до відставки ми мали б почути розсудливу відповідь: з цього я зробив висновки, ми маємо зробити те і те, реформувати судову систему і прокуратуру, забезпечити свободу ЗМІ...
Врешті-решт, немає значення, що він сказав би, найголовніше – виступив з програмною промовою, продемонстрував, що є діючим главою держави. А яка є програма опозиції? Що буде, якщо він піде? Як розвиватиметься суспільство, яким шляхом? Я вже не питаю, хто буде наступним президентом України. Однак ідея – спочатку повалимо Кучму, а там розберемося – насправді виглядає ідеєю, що тільки допомагає владі втриматися. І – зачароване коло! – от вона втримується. І що вона робить?
Ми сьогодні переживаємо справжній обвал політичної системи, створеної після перемоги Кучми на президентських виборах 1994 року. Цю систему важко характеризувати однозначно, проте більшість її ознак є спільною для колишніх радянських республік. Клановий характер управління, корумпованість, відсутність громадянського суспільства, байдужість населення, керовані суди й прокуратура, відсутність авторитетних ЗМІ. Суспільство, яке деґрадує, і влада, яка нічого про нього не знає. Та це не якась там генеральська диктатура латиноамериканського взірця. Водночас, це дуже слабка влада. Вона сильна тільки повною байдужістю до неї. Як тільки її починають помічати, як тільки від неї, сердешної, щось починають вимагати – в неї відразу ж починають тремтіти руки. Здається, вона вже випускає з цих тремтячих рук важелі – їх залишається тільки підібрати. А нема кому. Бо трусять владу такі ж слабаки – і як тільки бачать, що щось рухається, відразу ж починають торгуватися. Або з владою, або між собою. Бо так звана еліта достатньо однорідна. Всі вже побували в усіх таборах. Серед прихильників Кучми – його найзавзятіші критики. Серед опозиціонерів – учорашні соратники президента. Ніхто навіть не помітить, як вони поміняються місцями. Вони вже десятки разів між собою домовлялися і десятки разів порушували домовленості. І все це на наших очах, а не в кулуарах. Та ми продовжуємо на них сподіватися. А вони вже просто не можуть виправдати наших сподівань, навіть якщо побажають...
Я навіть не знаю, чи можна бути оптимістом у такій ситуації. Проте певні мої сподівання пов’язані з тим, що в постсоціалістичних країнах, еліти яких заганяли самих себе і суспільства в безвихідь, завжди щось відбувалося – скоріш еволюція, ніж революція, еволюція, внаслідок якої на арені з’являлися не просто нові люди, а нові еліти. Так може бути. Ми ще побачимо, як.
-- Яка тема стане центральною у разі проведення закритого засідання фракції і чи вдасться запобігти виходу з "Нашої України" Омельченка, Артеменка та Чорновола?
Тарас Стецьків: -- Таке засідання фракції справді потрібне, на ньому нам буде про що поговорити. А найперше варто обговорити питання єдності фракції та зміну певної лінії поведінки політради блоку на чолі з Віктором Ющенком. Адже очевидно, що існує певний дискомфорт у відносинах лідера як з цими трьома депутатами, так і з багатьма іншими.
Щодо виходу Омельченка, Артеменка та Чорновола з фракції, то гадаю, що тут не все так трагічно і драматично, особливо з Чорноволом. Оскільки якщо перші два депутати написали заяви про призупинення членства у фракції, то Тарас ніякої заяви ще не подавав, а тільки оголосив про свої наміри. Тому ще не відомо, як розвиватиметься ситуація з його виходом із фракції.
Сергій Соболєв: -- Чесно кажучи, я не знаю, яким має бути це закрите засідання. А щодо виходу депутатів із фракції, то, на мій погляд, це вибір кожної людини. Я не знаю, про що саме треба говорити, бо всі розмови -- це випускання пари, а принципи і переконання у кожної людини є, і вона свідомо йшла і розуміла, який на неї чинитимуть тиск і які методи використовуватимуть.
Щодо можливості повернення до фракції Омельченка, Артеменка та Чорновола, то я, можливо, висловлю крамольну думку: на сьогодні ситуацію в Україні визначають не окремі депутати, нехай навіть найповажніші, а протистояння між режимом Кучми і безпосередньо Ющенком. Отож усі кроки слід прораховувати, виходячи з цього протистояння.
Микола Томенко: -- Кожен з трьох депутатів висунув досить серйозні аргументи щодо свого вчинку. І кожен з них має рацію та застереження щодо щоденної роботи фракції. Я пропоную таке: провести закрите засідання фракції з умовною темою "Етика політичної діяльності фракції і народних депутатів-членів фракції", розглянути помилки, яких дійсно було допущено і під час поведінки третього лютого, і під час інших знакових подій, і визначити процедуру затвердження рішень під час ухвалення надзвичайно важливих питань.
Окрім того, треба подумати над процедурою прийняття нових членів до фракції, бо не можна приймати їх лише за однієї заявою. Після того, як це відбудеться, і якщо розмова дійсно буде серйозною, гадаю, що ми не втратимо трьох членів фракції.
-- Яким є механізм та процедура ухвалення рішень усередині фракції? Кажуть, що протиріччя у фракції виникають саме через це...
Т.С.: -- Якщо говорити про механізм ухвалення рішень у фракції, то тут дійсно є певні проблеми. Хоча на засіданнях фракції допускається обговорення всіх проблем, дуже часто це ні до чого не призводить. Інколи настрій у фракції був один, а політрада ухвалювала рішення дещо інші. Бувало, рішення доручали ухвалити штабу "Нашої України" або його затверджувала служба Віктора Андрійовича на чолі з Олегом Рибачуком. Це у декого з депутатів викликало незадоволення, оскільки вважалося та вважається, що всі члени фракції мають право вносити пропозиції і домагатись, щоб їхні позиції були головними. На мою думку, цю систему треба зламати. Фракція має висловлювати свій погляд, який обов'язково має врахувати політрада під час ухвалення остаточного рішення.
С.С.: Що стосується механізму ухвалення рішень всередині фракції, то всі рішення ухвалює винятково більшість голосів. Тому, скажу ще раз, варіантів для пояснення виходу з фракції в найтяжчий для неї момент можна знайти скільки завгодно. А історія розставить усе на свої місця.
М.Т.: -- У нас справді є проблеми з механізмом ухвалення рішень, процедурою обговорення, з тим, що фракція не завжди встигає адекватно реагувати на ті колізії та конфлікти, які виникають під час парламентської діяльності. Є багато різних ситуацій: часом остаточне рішення ухвалюють керівники груп, іноді -- більшість, а ця більшість не враховує позиції меншості, іноді -- на місці у сесійній залі кілька людей із фракції. Часто значна кількість депутатів не впливає на затвердження рішень.
Т.С.: -- На мій погляд, рейтинг Ющенка, навпаки, лише збільшиться, адже вихід цих депутатів пересічні люди тлумачать як махінацію есдеків проти Ющенка.
С.С.: -- Імідж "Нашої України" залежить лише від Ющенка. А все інше... аби грошей у Медведчука не брали.
М.Т: -- Загалом усе це впливає на імідж "Нашої України". Три депутати є серйозними політиками і якщо вони мають якісь застереження, то вони у чомусь мають рацію. Тому, на мій погляд, це слід розцінювати як проблему для фракції.	
Під час прес-конференції представники громадського комітету захисту газети оприлюднили заяву, в якій вказано, що призупинення виходу "Сільських вістей" не йде на користь ні українцям, ні євреям, а вигідне лише силам реакції, в особі яких виступає Леонід Кучма і його кланово-олігархічна зграя.	
Як повідомляє інформаґенція Контекст-медіа, про ці порушення виборчого законодавства комуністи вже поскаржилися до Центральної виборчої комісії. Перший секретар обкому КПУ Олександр Калинюк також написав скаргу, що в реґіональній пресі на 14 серпня не було опубліковано списків членів ТВК, що також є порушенням закону, адже, згідно із Конституцією, всі нормативно-правові акти, які ухвалено, але не доведено до громадян, не є чинними.
Водночас, як повідомив "Поступу" депутат облради від Стрийщини, голова фракції "Наша Україна" Олег Канівець, засідання ТВК в 128-му (Стрийському) окрузі відбулося в коридорі приміщення міськради. За словами депутата, для роботи 43 членів комісії потрібно достатньо велике приміщення. Саме таке, за словами пана Канівця, є в міськраді, яка до того ж розташована в самому центрі й навпроти управління УМВСУ, що може забезпечити зручність і безпеку роботи комісії. Відповідно, як розповів пан Канівець, з проханням надати велику кімнату в мерії ТВК звернулася до її керівництва. Та коли 14 серпня члени комісії прийшли в міськраду, то перший заступник міського голови Стрия Орест Пасіка відмовився впустити їх у зал, тому засідання доводилося проводити в коридорі. "Хоча в законі написано чітко: органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані створити належні умови для роботи ТВК", -- каже депутат.
Одна з головних мотивацій мерії у цій ситуації та, що попередні рази ТВК засідала в приміщенні райдержадміністрації. Та як зазначає Олег Канівець, раніше ніколи не було такої великої кількості членів комісії, а кімнати в РДА є занадто маленькими, щоб нормально працювати.
На думку депутата, мерія сприяє тому, щоб у ніч виборів можна було вдатися до фальсифікації в ТВК, оскільки в таких маленьких приміщеннях роботу буде ускладнено. Сам міський голова Стрия Василь Дмитришин є членом Народної аграрної партії України, яка, нагадаймо, підтримує на виборах кандидата від влади Віктора Януковича.
Перший заступник міського голови Орест Пасіка в коментарі "Поступу" зазначив, що насправді Олег Канівець "згущує барви". Він зауважив, що кожне приміщення має свої преваги та недоліки. Так, у РДА хоч і є маленькі кімнати, зате біля неї є велика автостоянка. Заступник голови також повідомив, що пошук приміщення для ТВК наразі триває, і, можливо, у розпорядження членів комісії буде надано міський будинок культури. Чому ж мерія наразі відмовляється виділити приміщення в себе, Орест Пасіка так достеменно пояснити й не зміг.
Через загоряння сухої трави, що сталося в неділю в с. Митулині Золочівського району та у с. Бишеві Радехівського району, господарствам було завдано збитків на 3 600 гривень. Спалювання стерні, яке дуже часто відбувається незаконно, створює загрозу знищення хлібних ланів та лісових масивів. А дим, що виникає внаслідок горіння та тління трави, викликає незадоволення мешканців, а також завдає шкоди довкіллю.