Город / История / Хроника голодоморов и политических репрессий / Великотокмацький повіт: голод 1921-1922 років - Токмак | Портал
Вы находитесь здесь: Главная > Город > История > Хроника голодоморов и политических репрессий > Великотокмацький повіт: голод 1921-1922 років
Автор: ANDREY | 26 сентября 2009 | Просмотров: 2473 | Комментарии: 0
«...Во время голода 21 и 22 гг. Б.Токмакский район переживал ужасы голода, и главным образом лишился своей рабочей тяги, т.е. лошадей и рогатого скота...»
Из доклада Мелитопольского окружного комитета КП(б)У о работе Большетокмакского райкома партии в период голода.
На початку травня 1922 р. Великотокмацький виконком ухвалив обов'язкову постанову про заборону продажу м'яса і м'ясопродуктів на базарах району. Читати постанову — моторошно. Процитую деякі рядки.
«...Многие граждане испытывают голодовку, приобретают себе мясо, подбирая всевозможную падаль, где можно встретить павших лошадей,... и другое мясо, не подлежащее употреблению...
...Продажа всяких приготовлений из мяса, как котлеты, колбасы, пирожки с мясом и т.п. строго воспрещается.
...Милиции строго следить за исполнением данного постановления. Виновные наказываются штрафом в 500 миллионов или 6-ти месячному заключению под арестом.
Предисполкома Худолей. Член президиума Бебешко».
Постанова опублікована у книзі «Реабілітовані історією. Запорізька область» (видавництво «Дніпровський металург», Запоріжжя — 2004). Це унікальне видання містить велику кількість архівних документів (на превеликий жаль, його тираж лише 3 тис. примірників). В ньому надруковано й документи з історії Великотокмацького повіту, який в березні 1923 р. став називатися районом, увійшовши до складу Мелітопольського округу. Вони відтворюють справжні масштаби трагедії, якої зазнали наші земляки на початку 20-х років минулого століття.
Дмитро Онуфрійович Джос, 1911 року народження (с. Очеретувате). Жорстокий час випав на долю Дмитра Онуфрійовича. Він зазнав страхіть голодоморів 1921-22, 1932-33 і 1946-47років.
Виявляється, станом на 1 лютого 1922 року, коли ще не було піку голоду, число голодуючих у повіті становило 69403 чоловіки, або 46% до всього населення (149 тис. чол. за переписом 1920 р.). Кількість померлих — не наводиться. В Бердянському повіті тоді голодувало 62% населення. Часопис «Пролетарська правда» 5 травня 1922 р. писав, що по цифрах одного Бердянського повіту можна мати уявлення про жахливий стан Запоріжжя і що в Бердянську, де ще в 1919 році проживало 65000 осіб, після укомплектування братських могил залишається 28635 осіб. На підставі цього, гадаю, можна припускати: навіть за найобережнішими оцінками кількість померлих від голоду у Великотокмацькому повіті становила не одну тисячу чоловік...
Що спричинило жахливу трагедію?
Ось «Очерки истории Запорожской областной партийной организации» (Днепропетровск, «Промінь», 1981). Цитую: «В результате засухи 1921 года, охватившей основные зерновые районы, ухудшилось хозяйственное положение Украинской Советской Республики. В южных районах начался голод, охвативший и Запорожскую губернию. Состоявшаяся в декабре 1921 года VI конференция КП(б)У приняла специальное постановление об оказании Запорожской губерний продовольственной помощи в размере 800 тыс. пудов» (с.86).
800 тис. пудів — це багато чи мало?
Катерина Яківна Козачок, 1914 року народження (с. Остриківка). На своєму віку пережила жахи трьох голодоморів за радянської доби. Від голоду помер її дядько.
Звернемось до деяких архівних документів, опублікованих у книзі «Реабілітовані історією...». ЗО червня 1921 р. відбулось екстрене засідання Мелітопольського повітового парткому. Його ухвала:
1. Визнати липневий наряд на 700000 пудів останнім та обов'язковим до виконання.
2. 700000 пудів вилучити з:
а) 350000 пуд. з фонду комнезамів,
б) 350000 пуд. у селян примусово з оплатою замість грошей товарами (Державний архів Запорізької області. — Ф.П-264.-Оп.1.- Спр. 2. - Арк. 27).
Зважте: перехідні запаси хліба вилучали у повіті, де через засуху більш як 80% засіяного поля зовсім не косилося. Якщо липневий наряд вважався останнім (на той час принаймні), то були наряди й до цього. Нарешті, щодо вилучення хліба у комітетів незаможних селян, на які, як відомо, спиралися комуністи. Виходить, що під жорна продовольчого податку потрапляли усі категорії селян, а не тільки куркулі за розхожою ідеологічною догмою.
Катерина Никифорівна Удод, 1915 року народження (с. Остриківка). На¬віть важко уявити, що у своєму житті ця лагідна бабуся зазнала жахів трьох голо¬доморів з вини тота¬літарного режиму.
Не доводиться сумніватись, що аналогічно вилучали хліб й у Великотокмацькому повіті. Опосередкованим підтвердженням є протокол загальних зборів комуністів Великотокмацької організації від 24 серпня 1921 р. Ось витяги з нього: «Наша продовольственная кампания заключается втом, что нам необходимо немедленное проведение учета урожая, а затем и к немедленному вычислению такового... Общее собрание постановляет: немедленно и со всей энергией приступить к взиманию налога в уезде...» (ДАЗО. - Ф.П -264. -Оп. 1. - Спр. 63,- Арк. 10). Можна уявити, з якою енергією токмацькі продзагони вилучали хліб у селян. І довилучалися до того, що весною 1922-го одні жителі повіту почали їсти всіляку падалицю (в т.ч. уражених сапом коней), а інші, по суті, — труїти людей пиріжками з тим «м'ясом» на ринках (базарах). Мимоволі виникають запитання. Бачачи такий жах, чи відчували учасники загальних зборів — а це 65 комуністів—докори сумління за свою партійну ухвалу в серпні 1921-го? Чи хтось із них усвідомив, що був використаний як сліпе знаряддя наруги над земляками? Голодували тоді комуністи чи були у привілейованому стані? Напевно, про це ми вже не дізнаємось.
Натомість стало відомо багато іншого.
Зокрема, про засідання Політбюро ЦККП(б)У від 4 липня 1921 року. З шостого питання — про посилення продовольчої заготівлі — учасники засідання слухали т. Косіора. І визнали за доцільне «применение выездных сессий Ревтрибунала в наиболее ударных местах для осуждения отдельных хозяев, не выполнивших разверстки, предложив Наркомпроду согласовать... вопрос об обеспечении трибуналов достаточной вооруженной силой...». З шістнадцятого питання — про посилення відправлення хліба на північ (телеграма т.Леніна) — протокольна ухвала така: «а) Обязательно грузить для Севера: Киев — 10 вагонов, Полтава — 20 вагонов, Кременчуг — 5 вагонов, Запорожье — 7 вагонов, Николаев — 5 вагонов, Одесса — 5 вагонов, Чернигов — 3 вагона...» (ЦДАГОУкраїни, Ф.І-Оп. 16.-Спр. 17.-Арк. 6, 7, 9. Оригінал. Машинопис).