2. Монографії: Антологія економічної класики: У 2-х т. М., 1993. Антонов Н.,
Антологія економічної класики: У 2-х т. М., 1993.
Антонов Н., Пессель М. Грошовий обіг, кредит і банки. М., 1995.
Арістер Н., Половінкін П., Сахарнов Ю. Підприємництво як стратегічний фактор економічного розвитку. СПб., 1996.
Бабич A.M. та ін Соціальна сфера в умовах переходу до ринку. М., 1993.
Браунінг П. Сучасні економічні теорії. М., 1987.
Бункина М.К. Гроші. Банки. Валюта. М., 1994.
Власьевіч Ю., Бартенєв С. Економіка Росії: ефекти і парадокси. М., 1996.
Державне регулювання економіки Росії (теорія, методологія, досвід). М., 1993.
Гелбрейт Дж. Економічні теорії та цілі суспільства. М., 1976.
Кейнс Дж. М. Загальна теорія зайнятості, відсотка і грошей. М., 1978.
Корягін Д.
Мале підприємництво - найважливіший напрям економічної реформи в Росії. М., 1994.
Коуз Р. Фірма, ринок і право. М., 1993.
Ламперт X. Соціальна ринкова економіка. Німецький шлях. М., 1993.
Маршалл А. Принципи політичної економії: В 3-х т. М.. 1983.
Податки / Под ред. Чорниця Л.Г. М., 1994.
Нурієв Р. Гроші, банки та грошово-кредитна політика. М., 1995.
Ойкен В. Загальні принципи економічної політики. М., 1994.
Пігу А. Економічна теорія добробуту. М., 1989.
Пічугін Б.М. Зовнішній борг Росії та проблеми його регулювання. М., 1995.
Радигін А. Реформа власності в Росії: на шляху з минулого в майбутнє. М., 1994.
Росія: стратегія інвестування в кризовий період.
Інвестиційний клімат Росії. М., 1994.
Сакс Дж. Ринкова економіка і Росія. М., 1994.
Соколинський В.М., Ісалова М.Н. Макроекономічна політика в перехідний період. М., 1994.
Сумароков В.М. Державні фінанси в системі макроекономічного регулювання. М., 1996.
Ткачук М.І. Державний бюджет. Мінськ, 1995.
Тотьев К.Ю. Конкуренція і монополія. Правові аспекти регулювання. М., 1996.
Усоскин В.М. «Грошовий світ» Мільтона Фрідмена. М., 1989.
Фрідмен М. Кількісна теорія грошей. М., 1996.
Хайек Ф. Пагубна самовпевненість. М., 1992.
Економічні реформи в Росії. Підсумки перших років 1991-1996/Отв. ред. Логінов В.П., Баришева А.В. М., 1997.
Інформація, релевантна" 2. Монографії "
монографіях економічна наука не проводить суворої межі між чистою наукою і застосуванням своїх теорем вирішення конкретних історичних і практичних проблем. Результати своєї роботи вона представляє в такій формі, де апріорна теорія і пояснення історичних явищ тісно переплетені. Очевидно, що ця методика нав'язана економічній науці самою природою і сутністю її предмета. Її
монографією фахівця. Хоча в сфері емпіричних досліджень можна дотримуватися цієї фікції. І великий новатор, і простий рутинерами використовують у своїй роботі одні й ті ж методи дослідження. Вони організують лабораторні експерименти або збирають історичні документи. Зовнішні прояви їх науки однакові. Вони цілком порівнянні. Інше становище справ у теоретичних науках, таких, як
монографіях має різні назви: «показник технічних змін», «зміна в ефективності виробництва», «індекс ефективності» і навіть «міра нашого невідання». Останній вираз нерідко визначається як «залишок Абрамовітца» на ім'я американського економіста М. Абрамовітца, що досліджував цей тип виробничої функції в середині 1950-х років. Подальший аналіз
монографії «Структура американської економіки»), являє собою «спробу застосувати економічну теорію загальної рівноваги до емпіричного вивчення взаємозалежності між різними галузями народного господарства ... »1. У самому методі економічного аналізу «витрати - випуск» В. Леонтьєв передусім звертає увагу на кількісні зв'язки в економіці. Ці зв'язки між галузями
Монографії, і ви виявите, що про роботу над альтернативними підходами до теорії фірми регулярно повідомляється з натяком, що якась краща теорія може замінити собою зрештою маржина-лізм »4. Видається, що сформульована Ф.Махлуп дихотомія актуальною науки та її викладання зберігає свою силу і сьогодні. Варіантом її подолавши-ня і є підручник Менк'ю. Напевно,
монографій», заснованих на обробці масиву емпіричних даних. Завдяки близькості Шмоллера до офіційних кіл Німецької імперії «нова» історична школа стала панівною в німецьких університетах; її вплив поширився і за межі Німеччини - в Англії, Франції, США, Росії. Німецька історична школа в політичній економії сприяла формуванню економічної історії та
монографією «Principles of Economics». Назва книги Менгера просто «англізірованной» російським перекладачем початку XX в. - Насправді книга називаються нается «Підстави вчення про народне господарство» (Grundlagen der Volkswirt-schaftslehre). Що ж до франкомовної традиції, то там термін «політична економія» в колишньому значенні не тільки продовжував своє існування в часи Вальраса, але
монографії: про Про походження і основних законах економічної цінності »(1884),« Природна цінність »(1889),« Теорія суспільного господарства »(1914) - найбільш всеосяжне виклад теорій австрійської школи, «Соціологія і закон влади» (1926). Крім чистої теорії Візер займався і практичною діяльністю, it 1917р. був недовгий час міністром торгівлі і був призначений членом верхньої
монографії «Американський капіталізм, Теор врівноважує сили» (1952) Гелбрейт констатував, що в ум ^ виях олігополії «саморушійна сила конкуренції є XHIS рій»; реальність полягає в зрівноважуванні сил монополій-iif давцами і монополій-покупців; зростання врівноважуючих сил ц ^ вишает здатність економіки до саморегулювання, але в licjjjj ряді випадків вони не діють; тоді на допомогу
монографію «Розвиток капіталізму в Росії. Процес утворення внутрішнього ринку для великої промисловості ». Ці роботи підсумували критику народників - передусім Воронцова і Даніельс-па, розпочату Струве в «Критичних замітках до питання про економіч-| ському розвитку Росії» (] 894). Вістря критики було спрямоване проти тверджень, що п Росії: I) відсутні умови для зростання великої