Після призначення Сергія Садового в. о. голови Голосіївської РДА в цьому районі столиці знову стає «весело». Раніше Садовий вже очолював його багато років, а потім керував Департаментом благоустрою, залишивши після себе далеко не найкращі спогади. Але тепер він постав перед киянами в абсолютно «очищеному» від старих скандалів вигляді, і навіть на всякий випадок влаштував фіктивне розлучення з дружиною, на яку переписав свій бізнес.
Його нинішня офіційна біографія нічим особливо не примітна, а для мисливців за скандалами навіть просто нудна, як і його періодичні інтерв’ю різним виданням. У ній ви не знайдете і натяку на якісь компрометуючі його факти – це просто якийсь ідеальний український чиновник! Живе на одну зарплату (згідно його декларацій) у скромній невеликій квартирі, є членом громадських організацій «Антикорупційний союз України» і «Антикорупційне бюро України». Невже цей чоловік, довгі роки керував Голосіївським районом столиці, а потім займав не менш хлібну посаду начальника Департаменту міського благоустрою, зберіг незайману чесність і не забруднився в оточувала його корупції? Ні, так тільки здається, і зараз ви самі побачите другу, таємне життя начальника Голосіївського району, і дізнавшись про замолчанных їм скандалах, і про його прихованому бізнесі…
Сергій Садовой в армії
Майже ідеальний чиновник
Садовой Сергій Миколайович народився 1 жовтня 1963 року в селі Жовтневе Менського району Чернігівської області. Не відчуваючи бажання залишитися в рідному колгоспі, після 8-го класу він вступив до Чернігівського ПТУ №5, закінчивши його у 1982 році. Потім ще рік працював за отриманою спеціальністю помічником машиніста тепловоза — заробляючи, за його словами, до 300 рублів на місяць (дуже хороша зарплата для початку 80-х). І тільки вже на 20-му році життя він відправився в армію, в повітряно-десантні війська, прямо в Афганістан. Про його героїчне афганському минулому знають багато киян, оскільки Садовий зробив його частиною свого іміджу «чесного держслужбовця» і навіть намагався в’їхати на ньому у велику політику.
Він служив у 56-ї десантно-штурмовій бригаді, дислокувалася тоді в районі Гардеза. Правда, іноді його соратники по Партії ветеранів Афганістану, в першій п’ятірці якої Садової балотувався на виборах 2014 році, чомусь називали цю бригаду батальйоном, що досить дивно для людей, що заявляють себе ветеранами.
До 2014 року Садової був членом Українського союзу ветеранів Афганістану, який розколовся під час другого Майдану: одна частина «афганців» взяла в ньому активну участь, інша підтримала Януковича і Антимайдан, а керівництво взагалі заявило про нейтралітет. Відразу після перемоги «революції гідності», підтримували її «афганці» відкололися від «ватного» Союзу ветеранів, створивши підтримувану новою владою Всеукраїнської асоціації ветеранів Афганістану, яку очолив скандальний кримський політик Сергій Куніцин. Асоціація тут же підтримала Петра Порошенка на президентських виборах, і в неї швидко перебігли «афганці-чиновники», в тому числі і Сергій Садовой, який дуже старався довести свою лояльність до нової влади і уникнути люстрації (але даремно). Потім організація прийняла в свої ряди вже ветеранів АТО, і стала називатися Всеукраїнською асоціацією ветеранів Афганістану та АТО. П’ять років вона перебувала під опікою постмайданної влади, а тепер успішно примазалась до «зеленої»: нещодавно Сергій Куніцин став радником глави президентського Офісу Андрія Єрмака. Таким чином, у Садового з’явився свій осіб в президентській адміністрації…
Шлях Садового до вершинами влади був зовсім не тернистий. Після армії він ще попрацював помічником машиніста, а потім вирушив до Києва, де вступив у Київський національний університет ім. Т. Р. Шевченка на спеціальність «правознавець». Можливо, вчинив не з першого разу, оскільки в його біографії зазначено, що в 1986-87 рр. він працював слюсарем на заводі Патона, і тільки в 1987-му розпочав навчання. З ним у Київ поїхала і Світлана Корюковец, що жила в сусідньому селі, з якою він дружив ще зі школи – вона поступила в Київський медінститут (нині – Національний медичний університет ім. Богомольця). Там вони одружилися: в 1992-м у Садового народився син Олексій, а в 1997-му другий син Олексій. Це була дуже міцна дружна родина, якій Садової хвалився в своїх інтерв’ю, тому те, що сталося далі, багатьох здивувало. А сталося ось що: одного разу Сергій Садовой «нишком» розлучився — про що стало відомо лише з його декларації, в якій Світлана була вже не членом його сім’ї, а сторонньою людиною…
Після закінчення інституту, Сергій Садовой влаштувався юрисконсультом юридичного відділу Московської районної адміністрації (РДА) Києва. «За розподілом», як він сам запевняє. Проте варто зауважити, що кар’єра Садового була досить стрімка. Вже в тому ж 1993-му він став завідувачем свого юридичного відділу, а в 1998-му був призначений заступником голови Московської РДА. Коли 2001-му на базі Московського району створили Голосіївський, Садовий зберіг свою посаду в Голосіївській РДА, і сам очолив її в 2006-му, заодно будучи головою Голосіївської райради. Подейкували, що цього підвищенню Садовий був зобов’язаний «Батьківщині», чию районну організацію він тоді очолював, будучи, до речі, єдиним членом БЮТ серед усіх керівників районів Києва. Дивно, що такого цінного кадра Тимошенко поставила у виборчий список БЮТ 2007-го року аж на 273-е місце! Однак інші джерела SKELET-info стверджували, що своїм піднесенням Садовий був зобов’язаний зовсім не Юлії Володимирівні…
У червні 2009-го голова РДА Сергій Садовой був присутній на похоронах загиблого в ДТП кримінального «авторитета» Володимира Киселя. Стояв трохи осторонь, тримаючись на відстані від натовпу «братків» і напівкримінальних бізнесменів, які прийшли вшанувати «Діда». Однак тоді все одно пішли розмови про те, що Садовий був маріонеткою в руках Володимира Киселя, який був справжнім господарем району ще з 90-х років. Говорили навіть, що нібито вони були знайомі ще з кінця 80-х, і що це Кисіль пристроїв Садового як свою людину в районну адміністрацію, а потім допоміг йому її очолити.
Володимир Кисіль
Але підтверджень цим чуткам немає, а свою присутність на похоронах «авторитету» чиновник пояснив просто: Володимир Кисіль був депутатом Голосіївської райради. Тим не менш, бурхлива діяльність ОЗГ Киселя в Московському/Голосіївському районі здійснювалася довгі роки (див. зведення). Навіть якщо Сергій Садовий не покривав її прямо, то про його повну непричетність говорити не можна. Адже як заступник голови, а потім і глава району, він, як мінімум, мав справу з легалізованим бізнесом Киселя. Ну і, звичайно ж, Садовій був в курсі темних справах «авторитету».
У грудні 2010-го, через пару тижнів після того, як Леоніда Черновецького зняли з посади голови КМДА (але він ще залишався обраним міським головою), Сергій Садовой раптово залишив свій Голосіївський район. Він перебрався в столичну адміністрацію на посаду начальника Головного управління контролю за благоустроєм міста (потім Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища).
На ній він запам’ятався масштабної війною з МАФами, вирубкою каштанів на Хрещатику та забудовами в Голосіївському парку, а також установкою «кривавої йолки» на Майдані у грудні 2013-го, яку йому потім довго згадували.
Сергій Садовой (праворуч) закриває МАФ
Впасти і піднятися
Як не намагався Сергій Садовой догодити нової влади, але після Майдану його кар’єра тимчасово впала – він позбувся своєї хлібної посади начальника Департаменту міського благоустрою. У 2014-му році його на цьому посту змінив Дмитро Білоцерківець, активіст Майдану з Севастополя, який втік звідти ще до початку анексії Криму. Але в біографії Садового інформація про його звільнення чомусь відсутній — мабуть, він не захотів згадувати про своє звільнення для того, щоб ніхто не став уточнювати причини.
Втім, для киян це не було секретом: надто вже багато ворогів нажив собі Садової у війні за столичну нерухомість, в якій він, як і інші чиновники київської влади, захищав інтереси забудовників і власників магазинів – сам будучи одним з них. Крім того, за інформацією ряду джерел SKELET-info, в часи керівництва Департаментом міського благоустрою Садових провертав такі ж схеми, що і потім його «наступник» Білоцерківець (у 2016-му він став нардепом від БПП).
Дмитро Білоцерківець та Іван Кліпу
Нагадаємо, що пристроившиеся в Києві біглі «кримські майданівці» Білоцерківець і його приятель Іван Кліпу (призначений директором КП «Київблагоустрій») створили цей злочинний синдикат, що спрямований на масштабне знесення Мафів за замовленням великих столичних забудовників. При цьому Білоцерківець та Кліпу самі «заробляли» на знесення допомогою кишенькових фірм, які розкрадали столичний бюджет. Але у них була ще одна відмінність: якщо при Садовому закриття і демонтаж Мафів охороняла міліція, то Кліпу залучав до цієї групи «титушек» з числа так званих «активістів» і «ветеранів АТО», які влаштовували погроми на ринках і грабували зносяться ятки.
Сергій Варіс, для SKELET-info
ПРОДОВЖЕННЯ СЛІДУЄ…