Крижанич (Križanić) Юрій (близько 1618, Обрх, поблизу Гориці, - 12. 9. 1683, поблизу Відня), представник наукової і суспільно-політичної думки слов'ян 17 ст. , Письменник. За національністю хорват. Отримав богословську освіту в Загребі, Болоньї, Римі. Був священиком-місіонером, перебував на службі ватиканській конгрегації пропаганди віри. Багато подорожував по Європі (Відень, Варшава та ін.). Пропагував ідею "слов'янської єдності". У пошуках конкретних шляхів культурного і політичного відродження слов'ян пропонував, зокрема, унію православної та католицької церкви. Головну роль у згуртуванні слов'ян відводив Російській державі, яку відвідав вперше в 1647. Прибувши в Москву в 1659, з невідомих причин був засланий в 1661 до Тобольська. У 1676 отримав дозвіл виїхати з Росії. К. мав енциклопедичні знання: його твори (з яких більшість була опублікована лише в 19 ст.) Включають трактати з філософії, політекономії, історії, музиці. К. пояснював розвиток суспільства з позицій провіденціалізму, вважаючи, однак, що божественний промисел визначає лише корінні повороти в історії. Всесвітню історію розумів як процес, в ході якого одні народи занепадають, а інші досягають розквіту. На відміну від меркантилістів (див. Меркантилізм), бачив багатство держави в суспільному виробництві і його продуктах, а не в грошах.К. зробив спробу створення "загальнослов'янської мови" і використовував його в своїх книгах. Одним з перших К. піддав критиці літописні легенди про «покликання варягів» на Русь, дарах Мономаха, показав тенденційність сучасних йому іноземних творів про Росію (А. Олеарій, П. Петрей і ін.). У політичних статтях доводив необхідність зміцнення зв'язків України з Росією. У творах, написаних на засланні, - "Політика" (1663-66), "Про божому смотрению" (1666-67), "Тлумачення історичних пророцтв" (1674) - піддані критиці різні сторони життя сучасного К. російського суспільства і висунута програма перетворень в Московській державі, заснована на аналізі економічного становища і внутрішньої політичної обстановки. Для посилення могутності Росії К. вважав за необхідне зміцнити централізований державний апарат, реформувати армію, законодавчо закріпити права всіх станів російського суспільства, освоїти нові види с. -х. і промислового виробництва, перебудувати організацію зовнішньої і внутрішньої торгівлі. Виходячи з наміченої програми відродження слов'янства, К. вимагав посилення активності Росії на південно-західних рубежах, виступав проти її боротьби за вихід до Балтійського моря. В цілому програма К. була спрямована на зміцнення абсолютної монархії і відповідала інтересам служилогодворянства. Ідеологічною оболонкою класових вимог дворянства був також і декларований К. принцип "загального блага" і "загальної справедливості".
Соч. : Російська держава в половині XVII ст. Рукопис часів царя Олексія Михайловича; в. 1- [6], М., 1859-60; Собр. соч. , В. 1-3, М., 1891-93; Про промисел, М., 1860; Політика, [рус. пер.], М., 1965.
Літ. : Вальденберг В. Е., Державні ідеї Крижанича, СПБ, 1912; Дацюк Б. Д., Ю. Крижанич, [М.]. 1946; Пічета В. І., Ю. Крижанич і його ставлення до Російської держави, в кн. : Слов'янський збірник, [М.], 1947; Гольдберг А. Л., Ю. Крижанич про російською суспільстві середини XVII ст. , "Історія СРСР", 1960, №6; Мордухович Л. М., Філософські і соціологічні погляди Ю. Крижанича, "Короткі повідомлення Інституту слов'янознавства АН СРСР", 1963, № 36; Jagic V., Život i rad J. Križanića, Zagreb, 1917; Goljdberg A., Juraj Križanić i Rusija, "Historijski zbornik, [t.] XXI-XXII", Zagreb, [1971]; Golub J., Život i djelo Jurja Krizanica, "Encyklopedia moderna", Zagreb, 1972, № 18.
А. Л. Гольдберг.
Велика радянська енциклопедія. - М.: Радянська енциклопедія. 1969-1978.