Майже по всій території нашої країни росте на луках, лісових галявинах, гірських схилах і по узбіччях доріг трава-овоч, що досягає 2,5-3 метрів заввишки. Це борщівник, трава, яку за гігантський зростання ботаніки називають травою Геракла.
Борщівник використовується народними цілителями: надземні частини рослини - при захворюваннях шлунково-кишкового тракту , для збудження апетиту, їх вводять до складу жовчогінних чаїв, що призначаються при хворобах печінки і жовчного міхура. Відвари і настої з борщівника вживають при екземі, лишаях, геморої. Відвар коренів борщівника призначають при епілепсії, при нервових захворюваннях, для полоскання рота при стоматитах.
Здавна з листя та молодих стебел борщівника варили щі і борщі, особливо приємні в ранню весняну пору. За смаком такі страви нагадують курячий бульйон. А щоб відбити різкий запах ефірних олій, зелень попередньо ошпарюють окропом.
У російській кухні в пошані були і начинки для пирогів з пагонів борщівника. Пагони також вживали в їжу в обсмаженому, маринованому або заквашеному вигляді замість огірків і капусти. Для цього і зараз зі свіжозібраних живців знімають шкірку, ріжуть їх на шматки, щільно укладають у банки, заливають оцтовим маринадом, банки закупорюють і стерилізують у киплячій воді 15-20 хвилин. Такий продукт зберігається тривалий час, не втрачаючи своїх харчових якостей.
І ще одна невибаглива трава, яка з ранньої весни і до глибокої осені цвіте білим цвітом по всій території нашої неосяжної батьківщини, заходячи навіть в самі північні райони.
Це дрібне однорічна трав'яниста рослина з темно-зеленими довгастими листками і плодами, дивно схожими на сумку пастуха. Звідси і його назва - пастуша сумка .
Зараз вже важко сказати, коли ця трава стала використовуватися в народній медицині, але багато століть тому її вже вважали найперший засобом при хворобах нирок, печінки , сечового міхура. Свіжий сік рослини вживали при лікуванні суглобного ревматизму і шлунково-кишкових розладів, а також застосовували зовнішньо для прискорення загоєння ран і виразок. У наш час препарати з грициків застосовують не тільки в народній, але й в науковій медицині, зазвичай у вигляді настоїв або рідких екстрактів.
Листя грициків, що містять великий набір фізіологічно активних речовин, широко використовують для приготування салатів, супів і овочевих страв.
Перш ніж знову звернутися до рецептів, мені хотілося б познайомити вас з нехитрими правилами приготування страв з трав.
1. Весняна зелень вимагає дотримання деяких правил обробки. Трави не можна довго варити, інакше руйнуються вітаміни. Тому, коли готують суп або борщ на зеленій основі, очищену, промиту в холодній воді зелень рубають і кладуть у бульйон лише перед кінцем варіння. А краще за все варити зелень на пару.
2. Приготовлену їжу використовують відразу, остигле, відстояне блюдо без смаку. Трави і салати підбирають за смаком: чим зелень різноманітніше, тим вона краща.