Кубок африканських націй 2006 — Вікіпедія
(Перенаправлено з Кубок африканських націй з футболу 2006)
Найкращий бомбардир: Самуель Ето'о
Єгипет здобув чемпіонський титул, п'ятий у своїй історії, перемігши в серії післяматчевих пенальті збірну Кот-д'Івуару з рахунком 4:2, третє місце, як і на попередньому турнірі в 2004 році, посіла Нігерія. Найкращим бомбардиром турніру став камерунець Самуель Ето'о, гравець іспанської «Барселони», який забив п'ять м'ячів. Найкращим гравцем турніру був визнаний єгиптянин Ахмед Хассан.
Кваліфікаційний турнір Кубка Африки проводився спільно з кваліфікацією до чемпіонату світу 2006 року; до фінального розіграшу Кубка Африки потрапляли три найкращі команди з кожної кваліфікаційної групи. Лівія, яка посіла у групі четверте місце, пройшла кваліфікацію завдяки тому, що третє місце в її групі зайняв Єгипет, який до Кубка Африки потрапляв автоматично як країна-господар.
Кубок африканських націй 2006 року дав шанс визнаним фаворитам африканського футболу — збірним Єгипту, Камеруну, Марокко, Нігерії, Південної Африки та Сенегалу, яким цього разу не вдалося потрапити до чемпіонату світу, реабілітуватися в матчах проти дебютантів світової першості — збірних Анголи, Гани, Кот-д'Івуару і Того, які влітку того ж року мали представляти Африканський континент на чемпіонаті світу у Німеччині.
6 Регламент змагань
6.1 Груповий турнір
6.2 Матчі на вибування
9.1 Чвертьфінали
9.2 Півфінали
9.3 Матч за третє місце
9.4 Фінал
Економічний ефект від проведення турніру став істотним для Африки, але дуже скромним в порівнянні з доходами, які приносять континентальні першості у сусідній Європі. Телекомпанії заплатили за право трансляції матчів Кубка 5 млн. євро. Для порівняння — продаж прав на телетрансляцію матчів європейського чемпіонату 2004 року у Португалії принесла організаторам 550 млн євро.
Премії, які сплачувались командам-учасницям, становили від 100 тис. євро команді, яка не вийшла за межі групового турніру, до 300 тис. чемпіону Африки. Для порівняння: на Євро-2004 премія за участь у фінальному розіграші становила 3,5 млн євро.
Стадіон «Каїро Інтернешнл»
Єгипетський оргкомітет відібрав для проведення матчів континентальної першості шість стадіонів: два у Каїрі, два в Александрії і по одному в Порт-Саїді та Ісмаїлії. Матч-відкриття турніру між господарем чемпіонату Єгиптом і збірною Лівії, а також фінальний матч проходили на столичному стадіоні «Каїро-Інтернешнл» місткістю 74 100 глядачів. Місткість решти стадіонів принаймні вдвічі менша.
Стадіон «Каїро Інтернешнл» місткістю 74 100 глядачів, побудований в 1960 році. Це найбільшій стадіон у Єгипті та один з найбільших у світі. Стадіон має бігову доріжку, але переважно використовується для футбольних змагань. Перед Кубком Африки стадіон було відремонтовано й оновлено. Він розташований за вісім кілометрів від каїрського міжнародного аеропорту і приблизно за 14 км від центра Каїра. Стадіон став ареною церемоній відкриття і закриття чемпіонату; на ньому було проведено 9 матчів: п'ять з шести матчів групи A, один з шести матчів групи B, один чвертьфінальний і один півфінальний матч, а також фінал.
Стадіон Каїрської військової академії місткістю 28 500 глядачів. Розташований за два кілометри від столичного аеропорту і за 25 км від центру міста. 16 закритих коментаторських кабінок для радіо- і телевізійних трансляцій було обладнано напередодні чемпіонату на додаток до трьох існуючих коментаторських місць. На стадіоні відбулося 8 матчів: один з шести матчів групи A, п'ять з шести матчів групи B, один чвертьфінал і матч за третє місце.
Стадіон «Александрія» з максимальною місткістю 19 676 глядачів, побудований в 1929 році. Розташований за три кілометри від аеропорту і за 6 км від міського центру. На цьому стадіоні проходив єдиний матч групового турніру групи C між Замбією і Південною Африкою.
Порт-Саїд, місто біля північного кінця Суецького каналу на середземноморському узбережжі за 200 км на північний схід від столиці:
Ісмаїлія, місто біля середини Суецького каналу за 120 км на північний схід від столиці:
Стадіон «Ісмаїлія» місткістю 16 500 глядачів. Тут відбувся єдиний матч групового турніру групи D між Ганою і Зімбабве.
Виклик африканських футболістів до збірних своїх країн для участі в Кубку Африки створило додаткові труднощі для європейських футбольних клубів, які, і без того відчуваючи значні проблеми з комплектацією через підготовку збірних до чемпіонату світу, що мав відбуватися влітку того ж року, до трьох тижнів поспіль мусили обходитися без значної кількості своїх африканських гравців. Незважаючи на протести, Африканська конфедерація футболу продовжувала наполягати на збереженні традиційної дворічної періодичності розіграшів африканської першості.
В розіграші Кубка Африки 2006 року взяли участь чотири гравці чемпіонату України: гвінеєць Ісмаель Бангура з київського «Динамо», нігерійці Айла Юсуф (також з «Динамо») і Джуліус Агахова з донецького «Шахтаря», а також гравець полтавської «Ворскли» і збірної Тунісу Суфіане Мелліті. Чемпіонат Росії на Кубку Африки представляли також чотири гравці: ганці Баба Адаму з самарських «Крил Рад» і Ларьєа Кінгстон з грозненського «Терека» та нігерійці Йозеф Енакаріре з московського «Динамо» і Чіді Одіа з ЦСКА. Переважна більшість гравців на цьому розіграші Кубка Африки представляли клуби вищого дивізіону чемпіонатів Англії і Франції.
Вперше в історії розіграшів Кубків Африки для визначення учасників фінальних змагань були використані результати кваліфікаційного турніру зони КАФ до чемпіонату світу. Тоді як до світової першості потрапляли лише найкращі команди кваліфікаційних груп, до участі в Кубку Африки допускалися три найкращі команди з кожної групи. Єдиним винятком стала Лівія; вона посіла в групі четверте місце, але внаслідок того, що Єгипет, якій зайняв в тій же групі третю позицію, кваліфікувався автоматично як господар турніру, також потрапила до фінального розіграшу.
Рішення про об'єднання кваліфікаційних турнірів Кубка Африки і чемпіонату світу стало поступкою КАФ гравцям африканських збірних, більша частина яких грає в європейських клубах з і без того насиченим ігровим календарем.
Замбія Група 1 — 3-є місце 12 2002 друге місце
Гвінея Група 5 — 3-є місце 8 (2 поспіль) 2004 друге місце
ПАР Група 2 — 3-є місце 6 (6 поспіль) 2004 чемпіон (1996)
Зімбабве Група 4 — 3-є місце 2 (2 поспіль) 2004 груповий турнір
Перед жеребкуванням команди були розподілені по чотирьом кошикам згідно з їхнім поточним рейтингом. При визначенні рейтингу враховувались результати команд, показані на трьох попередніх розіграшах Кубка Африки 2000, 2002 і 2004 років.
Очки, здобуті командами на Кубку 2004, множилися на 3, на Кубку 2002 — на 2.
Згідно з отриманою таким чином кількістю очок команди були розбиті на чотири кошика: 1-й, 2-й, 3-й і 4-й.
Команди Замбії, Зімбабве, Кот-д'Івуару і Того, які набрали по 3 очки, були розподілені між 3-м і 4-м кошиками на підставі результатів кваліфікації до чемпіонату світу 2006: учасники світової першості Кот-д'Івуар і Того потрапили до 3-го кошика, Замбія і Зімбабве — до 4-го.
Таким чином, кошики для жеребкування набрали такого вигляду:
У груповому турнірі 16 команд-учасниць були розбиті на чотири групи (позначені латинським літерам A, B, C і D); всередині групи кожна команда грала один матч з кожною іншою. За перемогу в матчі групового турніру команда здобувала три очка, за нічию — одне очко, у разі поразки команда не здобувала очок. Команди посідали місця в турнірній таблиці згідно з кількістю набраних очок. У разі рівності кількості очок, набраних кількома командами, для визначення кращої застосовувалися такі критерії в такому порядку:
у разі рівності усіх цих показників для виявлення кращої команди має бути використаний жереб.[2]
Матчі на вибування[ред. | ред. код]
Завершальна фаза змагань складалася з чотирьох чвертьфіналів, двох півфіналів, матчу за третє місце і фінального матчу. На цьому етапі, якщо основний час матчу (90 хвилин) закінчується внічию, команди грають два додаткових 15-хвилинних тайми. Якщо протягом цього часу жодна команда не здобуває переваги, влаштовується серія післяматчевих пенальті. Правило «срібного голу» (наступника «золотого голу»), скасоване ФІФА в 2002 році, на Кубку Африки 2006 вже не застосовувалося.
Єгипет блискуче почав виступ на Кубку Африки перемогою 3:0 над збірною Лівії. За матчем-відкриттям чемпіонату на столичному стадіоні «Каїро Інтернешнл» спостерігали 70000 глядачів. Хассан Мідо з англійського «Тоттенхем Хотспур» забив перший м'яч на чотирнадцятій хвилині. Вісьмома хвилинами пізніше Мохамед Або Трека після штрафного удару зробив рахунок 2:0; третій гол забив Ахмед Хассан.
Другий матч проти збірної Марокко закінчився нульовою нічиєю; в третьому матчі Єгипет, завдяки перемозі над Кот-д'Івуаром, який вже гарантував собі місце у чвертьфіналі, посів перше місце в групі і здобув право продовжити змагання.
Камерун здобув місце у чвертьфіналі вже після двох ігор: проти Анголи (3:0) і Того (2:0). Матч проти Того став 25-м матчем Кубків Африки для камерунця Рігоберта Сонга, який таким чином побив рекорд Алена Гуамене, що відіграв на позиції воротаря збірної Кот-д'Івуару 24 матчі континентальної першості. Дуже добру результативність продемонстрував нападник іспанської «Барселони» Самуель Ето'о, який забив п'ять м'ячів (три з яких в матчі проти Анголи).
ДР Конго після перемоги 1:0 над Того, нульової нічиєї з Анголою і поразки 0:2 від Камеруну набрала однакову кількість очок з Анголою і потрапила до чвертьфіналу завдяки кращій різниці забитих і пропущених м'ячів.
Ангола, яка літом 2006 року мала вперше взяти участь у чемпіонаті світу, на Кубку Африки не зуміла вийти за межі групового турніру. Набравши однакову кількість очок з ДР Конго, вона посіла лише третє місце в групі через гіршу різницю забитих і пропущених м'ячів; для випередження ДР Конго їй забракло лише одного забитого м'яча. У складі ангольців найбільш успішно діяв нападник Амаду Флавіу, який забив три м'ячі.
Збірна Гвінеї стала однією з найбільших несподіванок групового турніру. Почавши груповий турнір з перемоги 2:0 над Південною Африкою, вона після цього перемогла Замбію 2:1, а в останньому матчі розгромила з рахунком 3:0 переможця попереднього Кубка Африки і учасника світової першості 2006 року збірну Тунісу. Не втративши у груповому турнірі жодного очка, збірна Гвінеї вийшла у чвертьфінал з першого місця у групі. У складі гвінейців виділявся Пабло Тіам з німецького «Вольфсбурга», визнаний найкориснішим гравцем команди; найкращім бомбардиром збірної став Паскаль Фендуно з французького «Сент-Етьєна», який забив у групових матчах три м'ячі (всього на чемпіонаті чотири).
Туніс виграв перші два матчі проти Замбії (4:1) і Південної Африки (2:0), достроково здобувши місце у чвертьфіналах. Найпомітнішим у складі Тунісу був Франсілеудо Сантос, чотири голи якого зробили вирішальний внесок в дострокове здобуття командою місця у плей-оф. В останньому матчі тренер збірної Роже Лемер вирішив дати найкращим гравцям відпочити перед чвертьфіналами, внаслідок чого Туніс програв Гвінеї з великим рахунком (0:3) і посів у групі друге місце.
Замбія програла два перших матчі проти Тунісу (1:4) і Гвінеї (0:2) й втратила шанси на вихід до чвертьфіналу; в останньому матчі вона, однак, зуміла перемогти Південну Африку з мінімальним рахунком 1:0.
Збірна Нігерії під керівництвом Крістіана Чукву відмінно відіграла груповий турнір, не втративши жодного очка і пропустивши лише один м'яч, і пройшла до чвертьфіналу з першого місця у групі.
За друге місце в цій групі розгорнулася запекла боротьба; три команди здобули однакову кількість очок, і для визначення другого чвертьфіналіста довелося застосовувати допоміжні критерії. В результаті до чвертьфіналу потрапила збірна Сенегалу. Сенегал здобув лише одну перемогу в першому груповому матчі проти Зімбабве, а два інші програв, але завдяки нульовій різниці забитих і пропущених м'ячів випередив суперників і посів друге місце в групі.
Зімбабве, яка лише вдруге брала участь в континентальній першості, програла перші два матчі групового турніру і перемогла лише в останньому проти збірної Гани; вона, як і Гана з Сенегалом, набрала три очки, але через велику кількість пропущених м'ячів опинилася на останній позиції в турнірній таблиці.
В групах C і D жоден матч групового турніру не закінчився внічию.
Збірна Єгипту не мала майже ніяких проблем з виходом до півфіналу у матчі проти ДР Конго. На 33 хвилині єгиптянин Ахмед Хассан відкрив рахунок, забивши пенальті. На 40-й хвилині Хоссам Хассан забив другий м'яч. Перед самою перервою розрив скоротився завдяки автоголу Абдельзахера Ель-Сакки. У другому таймі Емад Мотеаб зробив рахунок 3:1; фінальну крапку в цьому матчі поставив знову Ахмед Хассан, забивши на 88 хвилині зі штрафного. Матч закінчився з рахунком 4:1; усі голи в цьому матчі забили єгиптяни.
Матч Гвінея — Сенегал став 39-ю зустріччю в історії збірних двох сусідніх держав. Гвінейці відкрили рахунок в першому таймі, в другому таймі сенегальці його зрівняли. Переможний гол забив сенегалець Тамаду Ніангом на 83-й хвилині. Вже по закінченні основних 90 хвилин матчу, на третій хвилині доданого арбітром часу, сенегальці забили третій м'яч; гвінейці скоротили розрив вже двома хвилинами пізніше, але на те, щоб відігратись, часу вже не залишалося; Сенегал переміг з рахунком 3:2 і вийшов у півфінал.
Основний час матчу Камерун — Кот-д'Івуар завершився нульовою нічиєю; в першому додатковому таймі команди обмінялися голами, і рахунок залишився 1:1 до кінця додаткового часу. В надзвичайно тривалій серії післяматчевих пенальті вирішальним для визначення переможця став промах капітана камерунців Самуеля Ето'о при пробитті дванадцятого удару; на відміну від нього Дідьє Дрогба не промахнувся, і Кот-д'Івуар переміг з остаточним рахунком 12:11 і вийшов у півфінал.
Амр Закі, вийшовши на заміну, практично відразу виправдав сподівання тренера і на 80-й хвилині забив гол, який приніс єгиптянам перемогу в цьому матчі. Сенегальці могли відігратись на останній хвилині, коли в єгипетському штрафному майданчику був збитий з ніг Ель-Хаджи Діуф, але призначити пенальті у ворота господарів турніру на останній хвилині півфінального матчу арбітр не наважився. Єгипет переміг з рахунком 2:1 і вийшов у фінал.
На відміну від першого, другий півфінал, в якому грали команди Нігерії і Кот-д'Івуару, був бідний на події, оскільки обидві команди зробили акцент на обороні і грали дуже розважливо. Дідьє Дрогба на початку другого тайму забив єдиний гол в цьому матчі, який вперше за десять років вивів команду Кот-д'Івуару у фінал Кубка Африки.
Самуель Ето'о (в 4 матчах)
↑ Maznar, Inas (25–30 березня 2005). It's Croconile. Al-Ahram Weekly. Архів оригіналу за 2007-10-15. Процитовано 2008-03-19. (англ.)
↑ Règlements de la XXVe Coupe D'Afrique des Nations. CAF Online. Процитовано 2008-05-04. (фр.)
↑ Reuters (2006-02-14). No decision on coach Keshi says Togo chief. SABCnews.com. Архів оригіналу за 2006-02-28. Процитовано 2008-05-11. (англ.)
↑ Soccer world fights for Keshi. SunNewsOnline.com. 2006-02-27. Архів оригіналу за 20-08-2007. Процитовано 2008-05-11. (англ.)
↑ Soccer: World Cup bound, but out of sorts. International Herald Tribune. 2006-02-01. Архів оригіналу за 2013-06-21. Процитовано 2008-03-24. (англ.)
↑ Мидо пропустит финал Кубка Африки (російською). Спорт-Экспресс. 2006-02-08. Архів оригіналу за 2013-06-21. Процитовано 2008-05-11.
↑ Ахмеда Хоссама Мидо изгнали из сборной Египта. Телеграф.by. 2006-02-08. Процитовано 2008-05-11. (рос.)