Контакт мовних систем
ЗмістВступ1. Контакт мовних систем2. Двомовний носій як особистість3. Соціокультурні умови мовного контактуВисновки Список літературиВступЯкби процес комунікації обмежувався рамками мовних колективів, то відносно культур людство виявляло б не менш строкату і різноманітну картину, чим в мовному відношенні. Але справа йде інакше. Райони найбільш яскраво вираженої мовної різноманітності, такі, як Кавказ, Нова Гвінея, провінція Плато в Нігерії, район Оахака в Мексиці і ін., зовсім не відрізняються відповідною етнічною строкатістю. Випадки вражаючої одноманітності в області культури в умовах строкатої різноманітності мов служать доказом того, що спілкування може долати і дійсно долає мовні межі. Воно виявляється можливим завдяки посредству багатомовних носіїв. Цей висновок знаходить емпіричне підтвердження в надзвичайно багатих даних індійської мовної статистики. Мовна різноманітність в Індії розподілена нерівномірно: воно дуже яскраво виражене у ряді районів Ассама, в центрі Деканського півострова, навколо пустелі Раджастан і уздовж перевалів Тибету, тоді як основні частини північної рівнини і майже все побережжя з мовної точки зору цілком однорідні. Володіння ще якою-небудь мовою, крім рідного, також поширено дуже нерівномірно. Можна було б чекати принаймні, що обидва ці показника знаходяться в прямій залежності один від одного, проте насправді вони виявляються незалежними. Це означає, що у ряді районів мовна різноманітність більш менш повно компенсується двомовністю (у містах, на Деканському півострові, уздовж проходів до Тибету), чого не можна сказати, наприклад, про Ассаму, Раджастане і взагалі про сільські райони, якщо їх порівнювати з міськими. Найбільшим цей розрив опиняється в районах, для яких характерний найбільший ступінь культурної відсталості. Таким чином, перешкодою процесу спілкування є не просто мовна різноманітність як таке, а мовна різноманітність у поєднанні з недоліком компенсуючої його багатомовності. Хоча багатомовність, поза сумнівом, є явище не тільки значне, але і достатньо звичайне і поширене, прийнято, у тому числі і серед лінгвістів, розглядати одномовність як правило, а багатомовність - як щось виняткове. У цього погляду, що надзвичайно ідеалізується, є ряд джерел. Один з них - в спокусі екстраполювати досвід декількох європейських і американських країн, які протягом недовгого історичного періоду наближалися, з відомим успіхом, до свідомо поставленої мети - повної стандартизації мови як символу і знаряддя свого національного буття. Інше джерело цього погляду пов'язане з тим, що структурна лінгвістика на ранніх стадіях свого розвитку потребувала допущення синхронності і якісної однорідності мовних текстів, що служили об'єктом її опису. Але ні культурно-географічні перегородки, ні тимчасові методологічні установки, пов'язані з дитячою незрілістю наший науки, не повинні затуляти від нас того реального факту, що мільйони людей, можлива більшість людей, протягом свого життя в тому або іншому ступені оволодівають двома або декількома мовними системами і уміють пускати їх в хід кожну окремо - залежно від вимог обстановки. Можуть заперечити, що говорити про багатомовність, не піднімаючи питання про мінімальну відмінність між мовами, - означає давати цій проблемі занадто широке і невизначене тлумачення. Але цілком обґрунтованою представляється така точка зору, при якій випадки володіння, скажімо, французьким і в'єтнамським, французьким і провансальським або навіть паризьким і марсельним французьким розглядаються як різновиди по суті одного і того ж явища. Бо проблема, що стоїть перед тим, що говорить у всіх цих випадках, якісно одна і та ж: слідувати величезній кількості норм у відповідних контекстах; і у разі невдачі результат один і той же: вторгнення (інтерференція) норм однієї системи в межі іншої. І зовсім не очевидно, що системи норм, що чітко розрізняються, легко сплутати, чим системи схожі. Інша межа багатомовності, яку легко представити у вигляді змінній, - це ступінь володіння кожною даною мовою у того, що одного і того ж говорить. Абсолютно вільне і всебічне володіння двома мовами, звичайно, дуже сильно відрізняється від засвоєння лише початків другої мови; але знову-таки трудність завдання, що стоїть перед людиною, і характер його невдач при дублюванні одномовних норм кожної з мов (на відміну від «розмірів» цих невдач) в обох випадках схожі. Порівняльний ступінь володіння двома мовами взагалі не може бути точно сформульована в чисто лінгвістичних термінах. Це один з тих численних аспектів двомовності (яке ми далі для простоти і піддамо розгляду як найбільш важливий тип багатомовності), для дослідження яких лінгвістиці необхідна співпраця з психологією і суспільними науками. 1. Контакт мовних системУ випадках, коли перед особою або групою осіб, що зазвичай користуються мовою А, встає завдання засвоєння другої мови, В, є ряд можливостей. По-перше, мова А може бути взагалі замінений мовою В; в цьому випадку ми говоримо про мовне зрушення. По-друге, мови А і В можуть уживатися поперемінно, залежно від вимог обстановки; тоді ми говоримо про перемикання (switching) з мови А на мову В і назад. По-третє, може відбутися злиття (merging) мов А і У в єдину мовну систему. Термін «система» не слід обов'язково розуміти як що відноситься до мови в цілому; зрушення між системами, перемикання з однією з двох різних, але одночасно доступних систем на іншу і злиття систем можуть відбуватися і на рівні складових частин мови, тобто на рівні словника, граматики, фонології і навіть їх компонентів. Візьмемо як приклад фонологічне питання вибору між [е] і [е] у разі двомовності «французький - російський». У некінцевій позиції правила французької мови вимагають [е] у відкритому складі і [е] в закритому. По правилах російської мови [е] з'являється тільки в оточенні приголосних, що палаталізували, а в решті випадків вимовляється [е]. Якщо системи вибору аллофонов співіснують, у двомовного носія роздільно, то він перемикатиметься з одного правила на інше залежно від того, чи є вислів в цілому французьким або російським. Якщо ж ці системи у нього злилися, то виникає нове фонологічне зіставлення між двома мовами, що вимагає, наприклад, [е] у французькому (Compiegne), але [е] в українському (пень). Аналогічні можливості є і в плані змісту. Деякий елемент плану змісту при контакті двох мов може приймати подвійне значення - речовини або предмету, якщо він фігурує в контексті французького вислову (verre), тоді як в російському вислові він отримав би подальше розрізнення (стекло vs стакан). Якби мовні системи злилися, то ми б сказали, що в новій системі є два слова із значенням «скло» - одне неоднозначне, а інше однозначне. Те ж саме можна укласти і про мовний знак в цілому, тобто про перетин змісту і виразу. Можна уявити собі носія російської і французької мов, у якого для одиниці змісту «цукор» є дві синонімічні одиниці виразу [sykr] і [saxar], вибір між якими проводиться залежно від того, чи є вислів в цілому російським або французьким. Далі, для такого носія слово [nos] виявляється міжмовним омонімом, багатозначність якого вирішується одним чином у висловах російською мовою (ніс) і іншим - у висловах французькою мовою (noces «весілля»). Якщо ж, навпаки, співіснуючі мовні системи залишаються роздільними, то «цукор» [sykr] і «весілля» [nos] - це знаки однієї системи, а «цукор» [saxar] і «ніс» [nos] - знаки іншої системи. Модель злиття мовних систем надає в розпорядження лінгвіста принадне пояснення для багатьох явищ інтерференції, спостережуваних в...
Категория: Иностранные языки
Размер: 26,4 K
Тип: контрольная работа
Просмотров: 191
Скачано: 0
Рейтинг: 0.0000
Другие файлы:
Розвиток мовних здібностей
Теоретичні основи проблеми розвитку мовних здібностей у молодших школярів з точки зору психології. Шляхи та методи розвитку мовлення. Розробка та мето...
Типи систем та місце серед них мовної системи. Класифікація систем В.М. Солнцева
Поняття "система мови", історія його походження. Системоутворювальні і системонабуті властивості мовних одиниць. Матеріальні та ідеальні системи, їх д...
Особливості використання мовних кліше у діловому мовленні
Мовна культура, характерні риси ділового стиля. Використання мовних кліше у ділових паперах, їх основні ознаки та перетворення у мовні штампи. Простор...
Системи спостереження за повітряною обстановкою
Класифікація систем спостереження за повітряною обстановкою. Принцип побудови багатопозиційних пасивних систем. Спостереження на основі передачі мовни...
Стратифікація мовних одиниць на території Німеччини
Територіальні відмінності мовних одиниць, поняття літературної мови та діалекту. Класифікація, розвиток та становлення німецьких діалектів, вплив інши...