Улюблене багатьма свято Різдва Христового було б немислиме без тієї особливої атмосфери, яка йому передує : приготування подарунків, святкового столу,прикрашання різдвяної ялинки надають йому особливий шарм, роблячи улюбленим і довгоочікуваним. І тільки один день може в цей період відвернути головних «споживачів» святкової метушні - дітей - від нетерпіння і очікування. Це День Святого Миколая, день покровителя дітей і мандрівників.
Православні відзначають цей день 19 грудня, католики - 6 грудня. Напередодні свята в дитячі черевички, виставлені біля порогу, або шкарпеточки, повішені біля каміна, з незапам’ятних часів кладуть подарунки. Вважається, що подарунки отримують тільки слухняні діти, а неслухняним різки або камені. Але малюки, як правило, в очікуванні свята і, звичайно, подарунків, не бешкетують, намагаючись дати зрозуміти Святому Миколаю, що вони завжди готові бути хорошими.
У ряді країн світу прийнято, щоб до малюків Святий Миколай приходив зі своєю свитою. Його супроводжують двоє ангелів і двоє чортів. Перші повинні повідомляти своєму покровителю про хороших дітей, другі ж нашіптують Миколаю про всі провини винуватців торжества. Перемагає завжди добро: ніхто з малечі не залишається без подарунків.
У цій традиції криється історія життя реальної людини, що жила в другій половині III століття і прославилася своєю всепоглинаючою добротою до всіх людей. Миколай народився, за переказами, у місті Патари в Лікії (історична область в Малій Азії) в сім’ї благочестивих батьків, відрізнявся любов’ю і співчуттям до людей, допомагав убогим і знедоленим, роздаючи майже всі свої гроші і залишаючи собі лише найнеобхідніше. За лагідність і доброту Миколай здобув величезну любов народу.
Як сказано в житії Святого Миколая, він здійснив подорож до Єрусалиму. Досягнувши стародавнього міста, святитель, зійшовши на Голгофу, подякував Спасителю і обійшов всі святі місця, вклоняючись і творячи молитву. Є переказ, що під час відвідин святих місць Палестини святитель Миколай побажав одного разу вночі помолитися в храмі, підійшов до дверей, закритих на замок, і двері самі відчинилися, щоб Обранець Божий міг увійти в храм. Повернувшись в Лікію, святий хотів піти від світу в Сионскую обитель, але Господь сповістив про інший шлях, що чекає його: «Миколо, чи не тут та нива, на якій ти повинен принести очікуваний мною плід. Йди звідси і піди у світ, до людей, щоб прославилося в тобі ім’я моє!». Помер Миколай, доживши до глибокої старості, в 345 році, залишивши після себе світлу пам’ять і величезну подяку всіх, кому він встиг допомогти своїми благодіяннями.
Церква канонізувала Миколая, і в наш час в багатьох будинках моляться цьому святому в горі і радості, а малюки щороку в день Святого Миколая отримують подарунки. Але головне - вони вчаться добру і любові до людей, щоб потім передати цю непорушну традицію своїм дітям. І, поки жива традиція і історія, живий народ і жива сім’я.
У новорічні свята ми всі чекаємо чогось незвичайного і чудесного. Спеціально для вас ми приготували сюрприз. Якщо написати листа Святому Миколаю про найзаповітніший подарунок, Ваші дітки можуть знайти його під подушкою, хоча сьогодні навіть малюки бажають більшого, найдорожчого, найціннішого !.. Ось як ця маленька борівчанка.
Лист святителю
«Святий Миколай, дякую тобі за те, що завжди пам`ятаєш про мене і кожного року приносиш подарунки.
Принеси мені цей раз
Апельсин і ананас,
Ще цукерки, мандаринки
І прикраси для ялинки,
Нову ляльку, м`ячик, книжку
І помаду (тишком-нишком),
Розмальовку, олівці,
Кольорові папірці,
Ведмежатко, зайченятко,
Їжачка і кошенятко,
Вишиванку, дві спіднички
І новенькі рукавички,
Ковзани, швидкі санчата,
Гарне платтячко картате...
Ще... Та ні, пробач, не треба,
Коли йтимеш до нас з неба,
Принеси одне-єдине -
Мир у нашу Україну».
Маленька
борівчанка.