о
Газета Видавничо-поліграфічного інституту НТУУ «КПІ»
№ 2 (54) квітень 2010 БЕЗКОШТОВНО
«КПІ» нічні клуби закриваються один за одним. Останньою на сьогодні закрили «Інтонацію». Студенти більше не відпочивають у клубах б «Орфей», О ф «Ватра», В «Студіо», С і «Глобус»… У 1988 році у нашому університеті було 18 клубів. Після розвалу СРСР вони були кинуті на самовиживання. Сьогодні лишилися хіба що «Барви» (в 14-ому гуртожитку), які не можуть вмістити достатньо відвідувачів факультетських заходів. Читайте статтю на стор. 8–10
Весна –
буккросинг – свобода!
Стор. 8–10
По чаток ве ликого звільнення книжок в Україні. Знайди собі книжку!
Стор. 13
Стор. 6
«World Press Photo». Кращі фото світу в Києві!
Соціальні мережі змінюють наше життя
Стор. 11
2
ЗМІНИ
ПОЛІГРАФ № 2 (54) квітень 2010
І Р ИНА Л ИПОВЕЦЬКАА
а наказом МОН України Івана Вакарчука, з наступного навчального року студенти зможуть самостійно обирати 25 % дисциплін, які пропонує навчальний заклад.
З
За наказом МОН України Івана Вакарчука, з наступного навча льного рок у студенти змож у т ь самостійно обирати 25 % дисцип лін, які пропонує навчальний заклад. Тепер обов’язкові нормативні дисципліни становитимуть половину з усіх, ще 25 % визначатиме ВНЗ, решта, як то кажуть, у наших руках. Та насправді це лише рекомендація. Адже уряд змінився, і думки щодо реорганізації навчального процесу теж змінилися. Такі реформи вважалися обов’язковим етапом на шляху до європейської освіти. Та як буде зараз – іще не відомо. Є різні версії таких змін. За першою, студенти зможуть обирати 25 % від кількості предметів, за другою – від кількості навчальних годин. Остаточного рішення ще не прийняли, як, по суті, й відповідного закону.
«Вільні» дисципліни в КПІ За словами Валентини Васи лівни Степанець, заст у п н и к а д и рек т ора ВПІ з навчально-виховної роботи, у КПІ насправді вже є деякі дисципліни, які студент може обирати сам. Це здебільшого зага льноосвітні предмети, такі як культурологія, релігієзнавство і таке інше. Кожен 
студент на початку навчального року може звернутися на кафедру, щоб записатися на бажані предмети. Але «вільних» дисциплін значно менше, ніж 25%. До всього, потрібно ще й групу набрати щонайменше з 8 студентів. Та й на вибір дається значно менше кредитів, лише 1,5–2 (1 кредит = 36 академічних годин). Студенти найчастіше орієнтуються лише на розк лад зан я т ь . То м у демократичний підхід до цього питання в КПІ поки що не виправданий.
Як воно є у Могилянці У деяких ВНЗ вже давно запровадили систему предметів за вибором. Серед таких закладів «Києво-Могилянська академія». Студентка цього вишу Тетяна Єфименко розповіла нам, що предмети «на вибір» із самого початку в хо д и л и
в концепцію навчання у відновленій Могилянці. І сьогодні це невід’ємна складова навчального процесу. Тут існує д ва блок и так их дисциплін: профорієнтовані та вільні, за вибором. Дисципліни з цих блоків рахуються окремо, тобто на кожен блок розрахована певна кількість кредитів. Одні не можна заміняти іншими. Профорієнтовані та дисципліни за вибором обираються з запропонованих кафедрою. «У нас на біології, – розповідає Тетяна, – через малу кількість студентів вибір не зовсім вільний. Не може бути так, щоб одна частина курсу обрала одні предмети, а друга – інші. Треба узгодити це з бі льшістю ст удентівбіологів. Адже для того, щоб вибірковий к урс відбувся, має набрат ися визначена
кількість людей. Але на інших факультетах і кафедрах такої проблеми не існ ує. Наприклад, культурологів так багато, що кожен може ві льно обирати як профорієнтовані дисципліни, так і дисципліни за вибором. У ни х також, щоб к у рс ві дбу вся, потрібен певний ліміт студентів. Та ліміт цей у них завж ди перевищується, тому часто виникає інша проблема – місць не вистачає». От щодо блок у непрофорієнтованих дисциплін на вибір існує повна свобода. Студенти можуть записуватися на дисципліни з інших кафедр, інших факультетів. Можна просто прослухати певну кількість курсів, щоб набрати необхідну кількість кредитів.
ПОЛІГРАФ № 2 (54) квітень 2010 Виникають, звісно, і певні труднощі, наприклад із розкладом. Але студенти Могилянки давно навчилися якось лавіювати і вирішувати, що для них важливіше. Така система освіти повністю задовільняє їхні вимоги та амбіції. Коли нещодавно хотіли дещо зміниити, студенти активно виступали на захист вибіркових предметів. З такою системою вони не лише розширюють коло знань, а й розвивають відповідальність, адже навчальний план студенти складають самотужки.
Предмети за вибором вносяться в додаток до диплому Як що система вибору предметів буде організована на такому рівні в будьякому іншому університеті, зокрема КПІ, то вона буде мати попит. Цікаво, що, коли відповідний наказ запрацює, студент, наприклад філолог, за бажання зможе вивчати додатково навіть математичні науки. Також він зможе обирати інші дисципліни професійного спрямування, які можуть і не зазначатися в розкладі, але будуть висунуті кафедрою як додаткові неспеціальні предмети. Це значно розширить знання з фаху. Ми поцікавились у Валентини Василівни, чи будуть вноситись такі предмети у додаток до диплому. І виявилось, що будуть, як і звичайні, визначені МОН чи ВНЗ. Для таких дисциплін передбачено диференційовані і звичайні заліки, навчальний план і домашні завдання. Здавалося б, нічого особливого, але цю роботу студент буде виконувати з більшою цікавістю. Добре це чи погано, вирішувати вам, студенти. А от запровадять таку систему чи ні, залежить від дійсного уряду.
ЖИТТЯ ІНСТИТУТУ
3
Pe op le & Prin t, або тр ади ції н ім е цької я кості А Н Т ОН Н ЕСХОЗІЄВСЬКК И Й
21–29 березня відбулася поїздка групи студентів ВПІ на завод фірми Koenig & Bauer AG, який є одним з найбільш потужних у всьому концерні. Більше 100 років в неповторній долині Ельби в Радебойлі, що розташований під Дрезденом, випускають друкарські машини. Сучасний завод Koenig & Bauer AG (далі – KBA) раніше мав назву Planeta і розробляв обладнання, що і сьогодні працює в українських друкарнях. На заводі нараховується більше 1400 робітників, його загальна площа перевищує 24 гектари, а основною спеціалізацією є виготовлення аркушевих офсетних машин Rapida від середнього до великого формату. Так, одною з найбільш відомих моделей є Rapida 205 – флагман продуктової лінійки, що здатний друкувати на аркушах паперу і картону форматом понад 1,5x2 метри! У рамках поїздки група у складі 8 студентів та аспірантів оглянула не тільки виробничі цехи площею
40 000 м 2 , але і пройшла курс тренінгів та семінарів у навчальному центрі. Окрім стан дартних тех нологій значну увагу також було приділено гібридним – наприклад, з використанням спеціальних лаків та фарб, що використовуються для лен т и к у л я рног о д ру к у, створюють ефекти «апельсинової корки», «м’якого дотику» та ін. Цікаво, що KBA не женеться за швидким р е з у л ьт ат ом: компанія інвестує до 3 0 % п р ибу тк у у нові розробки, і лише 10 % – у маркетинг та рекламу. Завдяки такому підходу досягається високий рівень виготовлення техніки та забезпечуються додаткові переваги для друкарень, що обрали машини серії Rapida. Проте прог рама поїздки включала не тільки навчанн я на заводі, а ле
Біля входу на завод КВА і відвідання сучасної друкарні United Print, в якій за останні 7–8 років встановлено 15 аркушевих друкарських машин різних форматів марки KBA. Більш того, друкарня працює не ті льки в Німеччині, а ле і виконує замовлення для всіх країн ЄС, а основна маса робіт надходить через Інтернет. Обсяги також вражають – кожного дня відвантажується більше 2 000 замовлень, а завантаження техніки близьке до 100 %.
Студенти з Києва (ВПІ) та Санкт-Петербургу 
4
ЖИТТЯ ІНСТИТУТУ
ПОЛІГРАФ № 2 (54) квітень 2010
КСЕНІЯ ГРИЦЕНКО
Найчарівніша дівчина
У КПІ стало доброю традицією наприкінці зими – на початку весни організовувати конкурс «Міс факультету». 24-го лютого ця подія відбулася і у Видавничополіграфічному інституті. Після напруженої підготовки, виснажливих багатогодинних репетицій, фотосесій на сцені диско-клубу «Se7en» за звання найкращої боролись шість конкурсанток. Кожна з учасниць, окрім вроди, продемонструвала свою природну обдарованість, артистичні здібності, а також вміння тримати себе на сцені. Конкурс складався з чотирьох частин: І. Дефіле у коктейльних сукнях. Дівчата були неперевершені. Всі глядачі із захопленням спостерігали за кожним їхнім кроком… ІІ. Інтелектуальна, в якому конкурсанткам треба було проявити всю свою уважність та кмітливість, даючи відповіді на запитання ведучих. ІІІ. Дефіле у купальних костюмах, яке поступово перетворилося на танець. Музичні паузи для глядачів влаштовували Марина Поліщук, Федорівська Олена, Безкоровайна Дар’я, а також танцювальний колектив «Кордіс».

ІV найцікавіший конкурс: Всі дівчата репрезентували підібраний для себе образ. Учасниця № 1 Сушко Марія постала перед нами в образі Мерлін Монро й полонила всіх і кожного своєю піснею. До речі, Марійці довелося співати без музичного супроводу через технічні проблеми, але цим її виступ ще більше вирізнявся з-поміж інших. Учасницю № 2 – Черну Олену – також не оминули негаразди з апаратурою. В образі героїні з к/ф «Адмірал» вона мала танцювати вальс, співаючи пісню, але виступ зірвався, і замість цього дівчина була змушена імпровізувати й танцювати під KAMON «Брюнетка». Учасниця № 3 Кіченок Юлія показала глядачам справжню пристрасть, співаючи й танцюючи під всесвітньо відому композицію з мюзиклу «Мулен Руж». Учасниця № 4 Бикова Ярослава постала перед нами в образі героїні з к/ф «Бандитки» й танцювала запальне аргентинське танго. Учасниця № 5 Міненко Дарина розважила всіх сценкою і танцем, перевтілившись у Людмилу Прокоф’євну зі «Службового роману». Учасниця № 6 Пивовар Анастасія обрала для себе образ Червоної Шапочки. Вона танцювала неймовірно запальний та сексуальний танець. Дійсно достойна, талановита і симпатична дівчина – вона і стала переможницею конкурсу «Міс Видавничо-поліграфічного інституту»! Номінацію «Міс глядацьких симпатій» отримала Сушко Марія, «Міс інтелект» стала Кіченок Юлія, «Міс елегантність» – Черна Олена, «Міс артистизм» – Бикова Ярослава. Переможницю нагородили головним призом – DVD-програвачем, але на неї чекав ще один сюрприз – подарунок від директора інституту у вигляді стипендії у розмірі 1000 грн. Міненко Дарина, Пивовар Анастасія та Бикова Ярослава були нагороджені сертифікатами з 20 % знижками від компанії «Work and travel». Свято краси закінчилось, але попереду ще багато всього цікавого! Не пропусти!
ПОЛІГРАФ № 2 (54) квітень 2010
ДУМКИ ВГОЛОС
5
Чим ви займаєтесь під час нудної пари? АНАСТАСІЯ ШЕПЕЛЬОВА, ФОТО: ЮЛІЯ СТЕЛЬМ МАХ
Т, ІК-63): Метла Богдан (ФІО е наЧитаю. Найчастіш чи літераукову фантастику туру з психології.
Ярослава Немеш (СТп-81): Слухаю м уз ик у, ад ж е я жити без не ї не м ож у. Н ав іт ь м ам а го во ри ть , щ о я вічно ходжу із за ти чк ам и у вухах.
Т-91): Маша Сушко (С згляСплю, малюю, ро німа ь йс даю свій або чи кюр.
Кравець Воло димир (СМ-91) : Граю в слова з друз ями, які є в аудито рії.
Віталій Маслюк (СТ-71) : Зазвичай граю у щось або думаю про щось своє.
94): Пихтіна Аня (СР– на Д ив лю ся ф іл ьм . їм , ку зи і-Pod, слухаю му та сі я П ив ов ар Ан ас (СР–94) : Рахую словапаразити.
вець Наталія Ялі (СЕм-51) : и П ол ю бл яю гр ат й. бі в морський
Ваня Серг ієнко (СМм-81) : Малюю ієрогліф и. 
6
ВІЛЬНИЙ ЧАС
ПОЛІГРАФ № 2 (54) квітень 2010
Весна – Буккросінг – Свобода!
ОЛЕНА КОСТЕНКО
ам дуже пощастило, якщо ви знайшли книжку з написом: «Ця книжка не загублена! Подробиці всередині!». Це означає, що ви стали учасником початку великого звільнення книжок в Україні – буккросінгу.
В
Саму ідею обмінюватися йти в каталог, знайти потрібну книжками запропонував спе- вам книгу та виписати усі дані ціаліст з інтернет-технологій про неї, розібравшись серед Рон Хорнбекер у травні 2001 численних бібліотечних пороку. Він почав з того, що за- значок. Якщо книжка знахолишив 20 книг у холі диться в читальному свого готелю залі – з бібліотеки Головна з детальними ви її не винесете; ідея буккросінгу поясненняякщо ж пощасполягає у свободі, яку отримує книжка, ми всередині. тило і вона є на і у користі, яку вона Через півроку абонементі, принесе тому, хто на його сайті можна взяти її знайде зареєструвалось книгу собі, але, більше 300 учасна жаль, на тижників, які так само день – два. Та багато «відпускали» книги, і постій- хто губиться вже на перших но з’являлися нові. Головна етапах, не бажаючи втручатися ідея буккросінгу дуже проста: у складний процес отримання прочитав – віддай іншому. Це літератури... всесвітній процес звільнення Ситуація в книжковому книжок. магазині. Ви в другий, в деХтось спитає: навіщо це? сятий, в сотий раз проходите Невже книжки «ув’язнені»? повз книжку, в якій повне зіЄ три місця, де книги справді брання творів вашого улюпросяться на волю. бленого автора. Ви її гортаєте, Наприклад, бібліотека. помічаєте знайомі фрази, миЩоб взяти книжку, вам необ- луєтесь оформленням, ілюхідно бути в ній записаним, страціями, відчуваєте запах мати при собі читацький щойно надрукованого слова… квиток, ручку і листок, за- Але, на жаль, ставите її назад, 
в надії прийти сюди тоді, коли з різних галузей знань, а й ціотримуватимете підвищену кавий зошит, названий «Вільстипендію в додаток до чималої ним щоденником». Усі, хто зарплатні. беруть його читати, можуть Є ще одне місце, з якого залишити у ньому шматочок книги просто вириваються на власних спогадів. Схожа на волю. Це бабусині шафи. Рані- цю, але трохи молодша, є поше було модним мати велику личка у 1 корпусі НТУУ «КПІ» домашню бібліотеку, книжки у 165 аудиторії (Студрада). Заз яких не обов’язково читали- раз там є приблизно 20 книг ся. Зараз, напевне, у кожно- і їх кількість постійно росте. го є таке «книгокладовище». Щось подібне хочуть зробиВи маєте можливість звільни- ти в нашому 8 корпусі. Ми ти поховані книжки! ж все-таки більше, ніж інші, Обмін книжками практи- пов’язані з книжками, а тому кується не лише за кордоном. несемо за них особливу відпоВ Україні рух буккросерів по- відальність... чався у столиці ще з 2005 року. Зробити вільною книжЗараз до нього залучику дуже просто. Для Обмін лись Харків, Львів, цього навіть не книжками Дніпропетровськ, потрібно кудись практикуеться Кіровоград, Одеїхати чи захоне лише за кордоном. са, Луганськ, дити на сайти. В Україні рух Сімферополь, Головна ідея буккросінгерів почався Севастополь, буккросінгу у столиці ще Хмельницьполягає у своз 2005 року кий, Херсон та боді, яку отримує Луцьк. Є спеціалькнижка, і у користі, ні сайти (наприклад, яку вона принесе тому,  хто її знайде. Щоб стати часде реєструються буккросери тинкою цього руху за свобоУкраїни й усі книги, які вони ду, можна просто взяти книгу, «відпускають». Буккросінгу до- яка найбільше вас вразила, і, помогають прижитися в Україні написавши, щo вона вільна, вдаючись до спеціальних по- залишити її на лавці у парку личок у книгарнях і універси- КПІ. Можливо, її знайде той, тетах. У Києві є така поличка кого вона врятує... Або просто у книгарні «Є», що знаходиться покращить настрій! біля м. Золоті Ворота. Там Будьмо вільними і даруймо можна знайти не тільки книжки свободу книжкам!
Поличка для буккросінгу в Студраді КПІ (ауд. 165, 1 корпус)
ПОЛІГРАФ № 2 (54) квітень 2010
АКТУАЛЬНО
7
Рятуйте: ремонт! Історія корпусу на Володимирській ОКСАНА ПОРХУН
ещодавно до редакції газети «Поліграф» звернулися студенти 25-го корпусу з проханням з’ясувати, коли храм науки буде приведено до ладу, тобто коли ж завершиться ремонт у ньому.
Н
Першим завданням наЗа допомогою звернулися шого розвідбюро стало роз- до місцевого столяра та будікручення студентів-графіків вельника. Він і прояснив сичетвертого курсу на щире туацію, сказавши, що всьому зізнання. Вони й розповіли виною криза та занадто сніжна (та ще й показали) усі «слаб- зима, яка геть підірвала міць кі місця» нашого стратегіч- нашого древнього даху. ного об’єкту. Як виявиАле, як кажуть, краще лося, стан далеко один раз побачити, не критичний. ніж сто разів поВідремантований Проте ремонт чути: конспірукорпус – це лише таки необхідючись, наша питання найближчого ний. Так скарозвідкоманда часу, і ніяка криза зала дівчина, побувала майне стане цьому котра саме маже у всіх аудитона заваді! лювала з натури, ріях корпусу. Тут в той же час насоми потрапили у світ лоджуючись монотонною протилежностей: нещодавно музикою води, що крапала відремонтовані, з новими візі стелі прямо у старий та- кнами та паркетом, аудиторії зик. А ще одна художниця межували з не зовсім приварозповіла дивний сон, ніби бливими. вона малює у величезній Тоді зрозуміли: треба іти аудиторії, де чудове освіт- до Петра Олексійовича Килення поєднується з кім- ричка, адже лише він зможе натною температурою. Були пояснити нашій розвідці всі й кольорові картинки про нюанси цієї справи. Маскомп’ютерний клас… куватися не довелося, адже Тож нам стало цікаво, наш директор – це не якийсь яка причина появи таких там ворожий шпигун. Він задивних сновидінь? вжди готовий відповісти на
всі питання, що турбують студентів. Розгадка крилася ось у чому: декілька років тому наш корпус ще не був цілком нашим. Деякі його приміщення незаконно займали. Відстоявши свої права, інститут отримав обдерті стіни, де згодом, з ініціативи Петра Олексійовича, було проведено капремонт. Що ж до комп’ютерного класу, то він вже є, але ще не встановлено сигналізацію, яка б убезпечувала його від «непроханих гостей». Адже до нашого корпусу є ще один вхід з боку двору. Проте вже скоро буде замінено двері і студенти матимуть змогу працювати
з оргтехнікою. Окрім того, вже відремонтовано літографську аудиторію. За рахунок інституту було замінено вікна. Допомагає й спонсорство Спілки поліграфістів. За словами Петра Олексійовича, найбільшою прикрістю залишається дах: узимку вода затікає в приміщення. Але немає тих проблем, які не можна вирішити. Це лише справа часу. Тому вже влітку почнеться ремонт покрівлі. Таким чином, наша розвідкоманда з’ясувала, що відремонтований корпус – це питання найближчого часу, і ніяка криза не стане цьому на заваді!
Нещодавно створений комп’ютерний клас 
8
РОЗСЛІДУВАННЯ
ПОЛІГРАФ № 2 (54) квітень 2010
Чому закривають клуби у КПІ, і де святкуватимуть студенти? ЛЮБА ЛЕБЕЕДЄВА
ОКСАНА СКОТА��
«КПІ» нічні клуби закриваються один за одним. Останньою на сьогодні закрили «Інтонацію». Журналісти «Поліграфу» провели спеціальне розслідування.
У
Студенти більше не відпочивають у клубах «Орфей», «Ватра», «Студіо»… У 1988 році у нашому університеті було 18 клубів. Після розвалу СРСР вони були кинуті на самовиживання. Сьогодні лишилися хіба що «Барви» (в 14-ому гуртожитку), які не можуть вмістити достатньо відвідувачів факультетських заходів. Студенти-організатори тепер мають сушити мізки над тим, де взяти кошти на оренду столичних клубів. До того ж, у них є чимало незручностей: студентам часто доводиться самостійно шукати звукову апаратуру, а для репетицій в приміщення запускають всього за 2–3 години до початку заходу. Коли свята проводилися в «Інтонації», то дирекція клубу особисто допомагала студентам: надавала кубки, квіти, корони, іграшки, надувала кульки, допомагала друкувати афіші та флаєра. Тут дозволяли репетиції з ранку і до початку культурного заходу. І так щороку в «Інтонації» проводили 100–130 заходів.
Але 18 листопада, одразу після Дня студента, в «Інтонації» відключили електрику. Із закриттям клубу роботу втратили близько 30 студентів. Зараз звідси вивезли все обладнання (звукове, світлове, меблі). А для того, щоб відкрити новий клуб такого ж типу, потрібно близько 200 тисяч грн. Головною причиною закриття «Інтонації» називають продаж тут алкогольних напоїв, адже на території КПІ це заборонено. У відділі контролю та супроводження договорів оренди КПІ кажуть, що клуб закрили після візиту представників Головного контрольноревізійного управління України. Одному з журналістів «Поліграфу» відмовили на прохання отримати доступ до висновку КРУ, обґрунтувавши це тим, що він призначений лише для службового використання. Та якою б не була причина, а проблема залишається відкритою. То де ж все-таки студентам проводити свята?
«Інтонація»: що далі? За словами голови Профкому студентів КПІ Андрія Юрійовича Гаврушкевича, приміщення можуть передати Палацу культури нашого університету. Тобто зберегти призначення цього приміщення. Але проректор з навчальновиховної роботи КПІ Геннадій Борисович Варламов стверджує, що на початку березня було подано на підписання наказ про організацію на території «Інтонації» Асоціації студентських
Хто і де проводив конкурс «Міс факультету» • ФММ – 3 березня, клуб «Севен» • ФСП – 10 березня, клуб «Севен» • ФАКС – 4 березня, клуб «Бочка» • ФПМ – 4 березня, клуб «Прайм» • ФТИ – 5 березня, клуб «Квин Би» • ФМФ – 18 березня, клуб «Прайм» • ФБТ – 10 березня, клуб «Бочка»
Досить відомий тепер гурт «Mad Heads» починав свою кар’єру в Інтонації 
• ВПІ – 24 березня, клуб «Севен»
РОЗСЛІДУВАННЯ
ПОЛІГРАФ № 2 (54) квітень 2010 клубів. Тобто тепер тут мають збиратися секції з шахів, інтелектуальних ігор, фоток луб. Для цього потрібен «косметичний» ремонт приміщення. Начальник відділу організації роботи зі студентами КПІ, Ростислав Іванович Пашов додає, що тут облаштують літературне кафе, проводитимуться рольові ігри, 2-ий поверх планується ві д дати пі д за л засі дань. У колишній «Інтонації» будуть гуртки з го та рендзю (настільні логічні ігри). Організатори квестів обговорюватимуть тут завдання. Колишній нічний к луб підготують до занять студентських гуртків не рано, не пізно – цього літа, отже сек ці ї поч н у т ь ді я т и з наст у п ног о навчального року. «Думаю, відповідні нормативні документи будуть узгоджені до 1 травня», – коментує Ростислав Іванович. І в травні ж будуть складати кошторис на ремонти. «Ви не забувайте, – продовж ує нача льник ві д ді л у організації роботи зі студентами, – приміщення «Інтонації» не розгромлене. Це не «Ватра», в якій, коли нам її здали, навіть розетки були вирвані. Там взагалі катакомби. В «Інтонації» ж все за лиши лося в добром у стані, а ле зн яте обла днанн я… За словами Ростислава Івановича, Міс та Містер факультетів також будуть проводитися в приміщенні «Інтонації». А ле тепер
9
Клуб «Барви» заходи триватимуть тут не довше, ніж до 22 години. Обладнання ж на концерти братимуть з малого залу Центру культури і мистец тв (ЦК М) К ПІ. А ле заві дуюча ма лим за лом, Марченко Ірина Анатоліївна, наполягає на тому, щоб апаратура залишалася в її приміщенні, оскільки тут теж проводяться заходи.
Малий зал ЦКМ «КПІ»
Інші варіанти Ген на д і й Борисови ч Варла мов пропонує проводити фак ультетськ і свята у малому залі ЦКМ «КПІ» (3 поверх 7 корпусу). Але, за словами Ірини Анатоліївни, звук в цьому приміщенні погано поширюється. Тим паче, якщо студенти хочуть танцювати, то потрібно покрити кам’яну підлогу лінолеумом, аби не послизнутися. «Ту т квартирно-камерна атмосфера. На ву хах не постоїш», – каже Ірина Анатоліївна. У малому залі ЦКМ проводять конкурси авторської пісні, творчі вечори, соціальні кампанії, показ фільмів кіноклубу «КПІ». А ле це приміщення не для дискотек, воно не розраховане на проведення заходів у форматі нічного клубу. У малому залі мож на організову вати «концертн у» частин у святк у вань, а «афте-паті», за ба жанн ям ст уденті в, проводити деінде. Як ви я ви лось, у вел и ком у за л і ЦКМ «КПІ» теж провод ять дні факультетів. Як згадує Ганна Валеріївна Кри жеви ч (з а ві д у юча по робо т і зі студентами ЦКМ), роки 4 тому ВПІ влаштував ту т гу чне яскраве свято. Якщо ми тут же організуємо наступний день нашого інституту, то учасники концерту виступлять на сцені у кільканадцять разів більшій за клубну(!) і почують себе у великих моніторах. 
10
ПОЛІГРАФ № 2 (54) квітень 2010
РОЗСЛІДУВАННЯ
(Продовження. Початок на стор. 8) Нашому університетові сьогодні належать приміщення клубів «Ватра», «Інтонація». Якщо у студентів є ідеї, то в їх силах повернути до життя ці клуби. Можна знайти спонсорів. Але заборона продажу алкоголю лишається дійсною. Потрібно врахувати, що для діяльності клубів необхідні працівники на повний робочий день.
Ініціатива підтримується У КПІ також діє клуб «13», але це не нічний клуб. Із розмови з керівником цього проекту Дмитром Івановичем К лєтченковим ж урна ліст «Поліграфу» дізнався, що тут немає торгівлі. Проект був створений для того, щоб відволікти студентів від пива, ICQ, марнування часу. К луб іде назустріч активним студентам, які хочуть навчитися організовувати творчі заходи. Тут проводять репетиції факультетських свят, засідання брейн-рингу. Нещодавно відбувся вечір зустрічі й обміну культурними надбаннями студентів з Франції та України. Клуб було створено ще в 1988 році. Після чергового ремонту 19 грудня 2008 року, на День Святого Миколая, «13» офіційно відродився зусиллями Дмитра Іванови ча, г ру пи ініціативних студентів за підтримк и а д м і н іс т ра ц і ї студмістечка та факультету електроніки. Усі заходи в клубі є безкоштовними. Щоправда, тут комфортно почуваються лише 120 людей («Інтонація»
Клуб «13». Його відновили студенти вміщувала 600). Але очікується, що клубу віддадуть додаткове приміщення. Тут є відеопроектор, «плазма», навіть кухня – це подарунки від випускників «КПІ». У «13» знаходиться єдина в Україні стаціонарна світловивідна підлога, яка, до речі, створена студентами факультету електроніки. Затишні диванчики зроблені з каркасів списаних ліжок руками альтруїстів на чолі з керівником проекту. Більше про студентський клуб «13» можна дізнатись тут: 
Чи підеш ти на факультетський захід в малий зал Центру культури та мистецтв «КПІ», а не в нічний клуб? Опитування здійснювалося 26–29 березня 2010 року. Участь взяли 155 студентів «КПІ». Багато студентів були б раді, якби святкування проходило не в нічному клубі. Адже в малий зал вхід був би безкоштовним і тут не мало б бути цигаркового диму та п’яних відвідувачів. Але, водночас, факультетські заходи втратили б значну частину глядачів через зміну формату.

Проведення безалкогольних вечірок могло б стати корисною традицією та способом пропаган ди здорового ві д поч и н к у. Та т і л ьк и о т у таком у разі вит рати на організацію заход у не покриватимуться надходженнями з бару. Тому квитки на такі вечірки кошт у ватим у ть значно бі льше, ні ж зазвичай, або ж ці витрати доведеться відшкодовувати університету. Що ж, ситуацію трохи роз’яснено, проте проблему з а лкоголем навряд чи вирішено. Кілька років тому в малому залі ЦКМ «КПІ» організовува ли зустріч для першокурсників «Територія життя», на якій розповідали про згубний вплив алкоголю на організм. Після заходу влаштували дискотеку з лозунгом «Ми за здоровий спосіб життя!» І що б ви думали? За словами Ірини Анатоліївни, перед дискотекою студенти все одно випили, і як результат – вік на були розбиті, довелось робити ремонт. Вживати алкоголь, чи ні – кожен вирішує для себе сам. С у м н і вно, що за к ри т тя к л у бі в на території «КПІ» поліпшило ситуацію зі здоров’ям студентів. Проте, з іншого бок у, невже ми не можемо ві д ві д ат и вис т у п и од нок у р сн и к і в і культурно відпочити і без алкогольних напоїв?
ПОЛІГРАФ № 2 (54) квітень 2010
МИ
11
В мережі К ОСТЯ В ЕЛ ИЧ КО ВСЬК И Й
чи відомо вам, де за 5 хвилин я дізнаюся про людину те, на що можна витратити декілька років? Так, саме там, Вконтакті! Ось цікаво, вистачить мені пальців на кінцівках, для того щоб порахувати, у скількох людей серед моїх друзів немає сторінки Вконтакті, або на іншому соціальному ресурсі Інтернету? Думаю, навряд чи.
А
Пам’ятається мені, в 2007 мене познайомили з усіма нами улюбленим «Контактом». Круто, це щось нове! Під ейфорією новизни останнього я відразу ж створив свій маленький світ з нулів та одиниць, які мирно спочивали на головному сервері ресурсу. Кожен день, повертаючись з пар у свій барліг, насамперед я заходжу в Контакт. Хтось прокоментував моє фото! Ой, а що це за симпатична блондинка, яка бажає зі мною познайомитися? А, згадав. Вона живе поверхом вище, і ми кілька разів бачилися на кухні. У друзі її, негайно! Давайте запитаємо у наймудрішої Вікіпедії, що таке дружба! Цитую визначення: «Дружба – безкорисливі особисті взаємини між людьми, засновані на довірі, щирості, взаємних симпатіях, загальних інтересах та захопленнях. Обов’язковими ознаками дружби є взаємна повага до думки один одного, довіра». Але в моєму віртуальному Я дійсно є мої справжні друзі, з якими я бачуся майже щодня, з ними я сміюся, їм готовий допомагати і чимось навіть жертвувати. Якби на соціальних сайтах була можливість створити декілька груп друзів, наприклад: «друзі», «знайомі», «люди, яких я лише один раз бачив», «люди, яким я кожного дня кажу привіт і нічого більше» ...Але тут можна продовжувати до нескінченності.
Аби не втомлювати Вас своєю суб’єктивною критикою, я дізнався, що з цього приводу думають покровителі розуму – психологи. Приміром, фахівці Королівського коледжу психіатрів, Великобританія, вважають, що у дітей, які активно користуються соціальними мережами, може розвинутися неадекватний погляд на навколишній світ. На думку психологів і психіатрів, люди, які ведуть активне соціальне життя в мережі, можуть бути схильні до заниження цінностей життя реального. Захоплення соціальними інтернет-сайтами може збільшити ризик здійснення безконтрольних вчинків, в тому числі самогубств, вважають британські фахівці. Так, в 2006 році одна з користувачок мережі MySpace, 13-річна Меган Мейер, наклала на себе руки після того, як Джош Еванс, з яким вона спілкувалася у цій мережі, покинув її. Як виявилося згодом, ніякого Джоша в реальності не існувало – під цим ім’ям ховалася мати колишньої подруги дівчини. Без сумніву, зручність віртуальних соціальних мереж
незаперечна. Адже сидячи на м’якому кріслі, ми можемо знайти своїх друзів, яких не бачили багато років, знайти нових товаришів за інтересами, бути в курсі різних цікавих подій і, нарешті, навіть знайти шлях до самореалізації за допомогою підвищення популярності своєї сторінки! Тільки уявіть, яка унікальна можливість: створити свою сторінку такою, яким ти себе бачиш у цьому прекрасному світі. По-моєму, звучить привабливо. Мати друге віртуальне Я, що часто виражає твій настрій і душевний стан щиріше, ніж ти це робиш в повсякденному житті. Від такого важко відмовитися! Лікарі можуть назвати цей стан образливим для більшості словом – шизофренією або роздвоєнням особистості. Але повірте, мені здається, що в нашому тілі може спокійно уживатися і більше двох особистостей, і, до того ж, шизофренія в наш час не таке вже й рідкісне явище (цікаво чому?). А ось ще ситуація з життя моїх фантазій. У компанії
Трохи Трох Тр и ст стат атис исти тики ки ппо о кі кіль ілько кост стіі ко кори рист стув увач ачіів ів з « «на наши ших» ши их» х» соціальних Інтернет-ресурсів (початок 2010 року): Vkontakte – понад 60 млн ЖЖ (Live Journal) – більше 23 млн Однокласники – 45 млн МоЙ Мо Й Ми МиР. Р.ma mailil.r .ruu – по пона над д 40 40мл млн н
я познайомився з дівчиною, яка привернула мою увагу, але про деякі речі при першому знайомстві питати не прийнято (наприклад, чи є у неї хлопець). На щастя в моєму розпорядженні чарівний Контакт! Залишається сісти зручніше, покласти руки на клавіатуру, і ввести адресу сторінки моєї симпатії. Клік, – і готово! Так, подивимося, що тут у нас... Статус «Ненавиджу всю Північну півкулю землі» Оу... Несподівано! А ти так красиво вчора посміхалася і сміялася над моїми жартами. Читаю далі. Віросповідання: християнин; політичні погляди: комуністичні. А таке може бути? Знаю, знаю: людина постійно суперечить сама собі. І це нормально. Ви вже вибачте за мої перебільшення, але не може людина ненавидіти і одночасно радіти, чи може? Зворотний бік шоколадної медалі полягає в тому, що твоя сторінка унікальна і неповторна. І тут згадуються рядки з однієї не дуже відомої пісні: «Я Инна Друзь, и я в порядке. Я женщина, лишенная загадки, и я страдаю». Ось нещодавно порадував дівчину, приготувавши її улюблений салат. Вона запитала: «Звідки ти дізнався?» – Вгадай! 
12
ПОДІЯ
ПОЛІГРАФ № 2 (54) квітень 2010
Не вбивай мене, мамо! АНЮТА КАМОНГАР
на дев’ятому – починають формуватися ручки та ніжки. Провівши десять тижнів «усередині», ми вже все бачимо. А якщо нас позбавляють життя, ми кричимо, дехто навіть хапається за палець лікаря. Ви досі називаєте когось «плодами»? Певно, не помилялися представники східних культур, коли стали рахувати прожиті роки, починаючи з дня зачаття. Шоу, на перший погляд, скидалося на професійну акторську гру. Насправді ж на захід були запрошені реальні люди з реальними життєвими історіями. І ре16 березня НТУУ «КПІ» спільно з ор- альними вбивствами… Зовсім молода ганізацією «Дім життя» та газетою «Новая» пара розповіла про свої спочатку такі в малому залі ДК провели грандіозне ток- теплі, райдужні стосунки, що врешті зашоу, присвячене одній із найважливіших вершилися абортом. На цьому – крапка проблем сьогодення – проблемі абортів. у стосунках і новий абзац життя – життя Чи, може, узаконених убивств?.. неживого. Чомусь ми ніяк не можемо збагнути, Під час заходу студенти проявили що з самого моменту заплідздоровий інтерес до вічної нення ми всі маленькі, теми особистих стосунків Чомусь ми ніяк але люди! Не плоди, як та статевих відносин. не можемо збагнупишуть у підручниПікантні запитання ти, що з самого момен- типу «Коли варто це ках із біології! Якщо ту запліднення ми всі робити?», «Чи варти на п’ятому місяці життя, ти – людина. то?», «Чи..?» помітно маленькі, але люди! Якщо на третьому – теж оживили студентську людина. Якщо тобі кілька публіку. тижнів – усе одно людина! Так Соліст рок-гурту «Крик само, як і крихта хліба, – теж хліб, а на- Души», впавши навколішки і співаючи сіннинка грейпфрута – такий самий «Не вбивай мене, мамо!», «Я живий» грейпфрут. На третьому тижні від початку «кричав» так, що його неможливо було запладнення в дитини вже б’ється серце, не почути. Оплески були незвичайними:
«90 % українських жінок принаймні раз переривали вагітність» (газета «Новая» на основі статистичних даних). Виходить, нас планувалося майже вдвічі більше? То, може, й мені задумано мати ще сестру чи брата? Може, половина з тих, хто всиновлює чужих дітей, мали б своїх? А моя мама плакала б менше, якби не вбивала…»
Театр «Bright Heart» змоделював типові життєві ситуації 
Ми не вправі розпоряджатися чужим життям, нехай навіть своєї дитини змішалися з плачем, і не зрозуміло було, чого було більше: захоплення від таланту чи глибокого смутку від правди. А молодіжний театр «Bright Heart», змоделювавши типові життєві ситуації, закликав: «Не варто принаймні вбивати!» Найдраматичнішим моментом був вихід на сцену співачки Оксамити з маленькою дівчинкою на руках. Так-так, це та дитина, яку намагалися вбити і яка закінчила життєвий абзац однієї з багатьох легковажних пар. Зараз у Богдани чудоваі прийомні батьки Євген і Марина П’янкові (організатори зустрічі). Дівчинка вижила дивом, яке досі не пояснила жодна наука. Які тут пояснення? Богом дана. Захід завершила лебедина пісня Оксамити «Крошка-принцесса», присвячена дару материнства. «Мне было очень трудно сдерживать слезы, держа на руках это маленькое сокровище, которое выжило наперекор всему! Врачи говорили, что так не бывает, ведь было сделано все, чтобы этот ребеночек не родился. Однако Господу было угодно сохранить ей жизнь, чтобы благодаря этому предотвратить смерти тысяч еще нерожденных детей!», – зізнається співачка. Справді, причин зробити аборт багато, і їх важко назвати необ’єктивними. Це і «фінансові романси», і «годы молодые», і навчання, кар’єра, всілякі кризи... Та це тільки причини, але не виправдання. Ми не в праві розпоряджатись чужим життям, нехай навіть своєї дитини.
ПОЛІГРАФ № 2 (54) квітень 2010
13
ПОДІЯ
WORLD PRESS PHOTO 09 ЮЛІЯ СТЕЛЬМАХ З 25 лютого до 21 березня 2010 року в Київській галереї мистецтв Лавра проходила виставка World Press Photo. На ній були представлені кращі роботи фотографів з усього світу. Виставка успішно проводиться вже протягом 52 років і є найбільш рейтинговою подією світового фотомистецтва. Я мала змогу зануритись у цю незвичайну атмосферу й особисто оцінити сутність і проблематику запропонованих робіт. На конкурсі було представлено 10 номінацій: Події, Насущні питання, Загальні новини, Повсякденне життя, Люди в новинах, Портрети, Спорт, Мистецтво й розваги, Природа, Особливі події в спорті. У галереї можна було побачити світлини 62 лауреатів конкурсу із різних куточків світу (більше 20 країн), які співпрацюють зі всес��ітньо відомими виданнями: The New York Times, Associated Prees, Le Monde, France Press, Синьхуа, Ханч джоу, Reuters, Contrasto, Life та ін.
Томаш Віш (Польща), 3 місце в номінації Повсякденне життя Співробітник офісу «Cap Gemini» у Кракові робить собі сніданок перед початком робочого дня.
Войцек Гжедзінскі (Польща), 3 місце в номінації Гарячі новини Жінка плаче біля багатоповерхового будинку, що спалахнув внаслідок атаки російських літаків в серпні.
Кевін Фрейєр (Канада), 3 місце в номінації Загальні новини Палестинські протестуючі ховаються за оливковим деревом, оскільки їм в очі потрапив сльозоточивий газ, який застосовували ізраїльські війська в селі Вест Банк в травні.
Карлос Ф. Гутеррез (Чілі), 1 місце в номінації Природа Електричні розряди, викликані теплом шлейфу золи освітлюють нічне небо над вулканом Шаптер в регіоні Патагонія, Чілі. Золу, яка здіймалась з кратера, було видно за 200 км, і вона навіть викликала перебої в сусідній Аргентині.
У конкурсі World Press Photo 2009 брали участь 24 українських фотографа. Вперше в його історії третю премію отримав український фотограф Глеб Гараніч, тематикою робіт якого став грузино-російський конфлікт. Варто нагадати, що в 2009 році переможцем World Press Photo став американський фотограф Ентоні Суо. Ним боло представлене чорно-біле фото для журналу Time, присвячене фінансовій кризі. У 2010 році переміг італійський фотограф-фрилансер П’єтро Мастурцо, який сфотографував акцію протесту в Ірані, що відулася після президентських виборів у червні 2009 року. До кола призерів потрапив також український фотокореспондент Степан Рудік, який співпрацює з російським інформагентством «РИА Новости». Він посів 3 місце в номінації Спорт за серію чорно-білих знімків про вуличні спортивні бої у Києві. 
14
ПОЛІГРАФ № 2 (54) квітень 2010
ПОДІЯ
ФОТО: КСЕНІЯ ДРУЧЕНККО ЮЛІЯ СТЕЛЬМАХ
НІЧна ЗМІна
«Поліграф» відсвяткував свій День народження! А тих, хто ризикнув оголитися, майстер бодіарту безкоштовно прикрасив малюнком!
– Ну шо? Я хвилююсь… – Ну шо-шо? Не панікуй! На місці як завжди щось придумаємо!
Багатофункціональна газета «Поліграф» – і новини почитаєш, і м’яча поганяєш.
– Зараз я напишу всееееее, що я про вас думаю!
– А потім ми додамо колонку порад, цілу сторінку про зірок, рубрику про авто та гороскоп…
Запальний східний танець від Ані Камонгар

А спонсором нашого свята був паперовий телевізор ТМ «Славутич»!
Було багато веселих моментів...
ПОЛІГРАФ № 2 (54) квітень 2010
15
ВІЛЬНИЙ ЧАС
«Закрий рота. І бий!» ЮЛІЯ КОЛБАСКО
П
росто «Піпець». Саме так називається нова картина відомого режисера Метью Вона, продюсера культових фільмів «Карти, гроші, два стволи» та «Великий Куш». Це фільм, від якого відвернувся увесь Голлівуд. Представники багатьох студій, до яких подався Вон, після прочитання сміялись і до кінця не вірили: невже хтось хоче
Дейв Лізевські
«таке» знімати. Що цікаво, ряд відмов навпаки підбадьорював режисера: «Продюсерам не подобається? Чудово, отже, може вийти щось дійсно неймовірне.» Виявляється, Вон мав рацію. Ще б пак, нічого сперечатися з генієм! Ще на завершальному етапі зйомок фільмом зацікавились два найбільші відеопрокатчики: Lionsgate випустить фільм у США, а Universal займеться цим в інших країнах. То про що ж фільм? Головвний герой «Піпцю» (чи як й його там треба відмінювати) Д Дейв Лізевські прислухався до Д Діми Білана й вирішив: неможл ливе не так уже й тяжко зробитти можливим. Потрібно лише б бажання і кльовий костюмчик. В Відшукавши потрібні компон ненти, хлопець ступив на шлях ссупергероя. Щоправда, визнан ння йому радше приносить YouTube, аніж власні вміння.
зупини Але процес уже не зупинити – всі говорять про «Піпця» (Ох, це ж просто кара якась, не назва!), і в місті поступово з’являється ще кілька супергероїв, з навичками й без. Але в кожного є стильний прикид і кілька крутих фразочок. Усе було б весело, але мафія, якій перейшли дорогу наші герої, виявилась справжньою… Отже, що ж подарував нам на перше квітня Метью Вон? Гідний акторський склад, чудову роботу костюмерів і кас-
кадерів незвичайний гумор кадерів, і симпатичного хлопчика в головній ролі. В Україні фільм вийде у квітні. Тож трішки терпіння – і дуже скоро на власні очі побачимо картину, що сколихнула весь Голлівуд.
«Щоденники Адріана Моула» «Четвер, 1 січня. В новому році розпочну нове життя: 1. Я буду переводити сліпих через дорогу; 2. Буду вішати брюки до шафи; 3.Палити починати не буду; 4. Буду добре ставитись до собаки; 5. А наслухавшись диких звуків, які лунали вчора з першого поверху, клянусь ніколи не пити (мій батько вчора дав собаці спробувати вишневого бренді)…» Так розпочинається щоденник Адріана Моула, перша частина якого була написана англійською письменницею Сью Таунсенд 1982 року, а остання – 2004. Це щоден-
ники хлопчика з невеличкого сусідів та однокласників. Про англійського містечка, який все це ми читаємо крізь призму вважає себе інтелектутонкої іронії, якогось алом і геніальним такого «чистого» Перша поетом, дуже гумору, таких частина була відповідально яскравих, нанаписана англійською ставиться до сичених обписьменницею Сью стосунків зі разів! Таунсенд 1982 року, своєю дівчиКоли а остання – 2004 ною, щиро ная разом із помагається зрозуміти дружкою читала її свою сім’ю, побачити хоч на парах, просто не могла якесь раціональне зерно в діях відірватись. Незважаючи на р роки написання, нема ніякого ввідчуття «застарілості», адже б більшість речей, що розказує аавторка, понад часом. Особ блива шана Сью Таунсенд за го головного героя. Читаючи щод денники Адріана, залишаєшся з ним до кінця – і у хвилини н нечуваного сарказму по відн ношенню до старших, і під час й його монологів невизнаного Сью Таунсенд ге генія до самого себе.
Нарешті прийшла весна, і пустотливий квітень – найкращий час для веселої й теплої історії життя Адріана Моула. Познайомтеся з ним, він подарує вам незабутні враження, трохи дорослих роздумів, трохи дитячих думок і багато сміху.
 p g p
16
ВІЛЬНИЙ ЧАС
КРОСВОРД
АНАСТАСІЯ ШЕПЕЛЬО ОВА
Цього разу для того, щоб розгадати кросворд, тобі спочатку доведеться вирішити анаграму. Наприклад: АМАНАГРА = АНАГРАМА. Отримане слово ти змодеш знайти у сітці з літерами. Слова «ламаються» під прямим кутом. Вони можуть читатися як зправа наліво, так і зліва направо, а також зверху вниз чи знизу вверх.
ПОЛІГРАФ № 2 (54) квітень 2010
З ви кл а д а ч ів по нитці ЮЛІЯ СТЕЛЬМАХ & KOMAХA Я зараз командирую вас на кафедру! Сачинський В. С. Кажете, що тут немає Сонця й Місяця? То домалювати, значить, треба. Андрійчук М. Т. Був у мене студент. До третього курсу був… Сачинський В. С. Зібрались якось 50 доцентів і стали думати… Чому вам смішно? Так воно й було, повірте. Сачинський В. С. Ви не дуже ідеями один з одним діліться. Бо покрадуть ще до того, як придумаєте! Андрійчук М. Т. Європа, кажуть, пуп землі. Дирда О. І. Поліпропіленова пльовка. Степанець В. В. Я навіть і не думала вас добивати… У нас ще залік попереду. Кушлик О. І. А на следующей старынке вы напишете такое. Попова Н. В. Чому ми пишем контрольну на лекції? Бо я так собі придумав. Сірик М. В.
ТИПОГОЛ, АРБАРІАВЕТУ, ПТНОНА, ДЕМАРСАПН, РЕПЛ, КАБІГОВ, НАНЯКІСИВ, ЛОБЕРВ, САТРТ, МАРОФТ, ШПАЛКА, ПАРОГРЕФР, ПІФІЯЛАГРО.
«Поліграф» № 2 (54) квітень 2010 Засновник і видавець – Видавничо-поліграфічний інститут НТУУ «КПІ» Свідоцтво про реєстрацію Кі № 427 від 27.12.1999 р. Надруковано: Видавничий комплекс редакції газети «Вісті», м. Бровари, вул. Красовського, 16 Замовлення №7-16 Наклад 1600 пр. © ВПІ НТУУ «КПІ», 2010 Адреса редакції: Київ-56, вул. Янгеля, 1/37 E-mail: firstname.lastname@example.org  
Головний редактор: Оксана Скотар Випусковий редактор: Максим Сірик Відповідальний секретар: Юлія Стельмах Контент-редактор: Анастасія Шепельова Координатори з розвитку: Вірця Гнатюк, Єлизавета Даниловська, Дмитро Андросюк Фотографи: Ксенія Друченко, Юлія Стельмах, Олена Костенко, Тетяна Карташева Ілюстрації: Олена Фещенко, Марія Мамчур
Мы можем измерить шум специальным устройством. Телелефонном, например. Нестеренко С. А.
Автори цього номеру: Ірина Липовецька, Антон Несхозієвський, Олена Костенко, Оксана Порхун. Анастасія Шепельова, Юлія Стельмах, Юлія Колбаско, Оксана Скотар, Оксана Гриценко, Люба Лебедєва, Анюта Камонгар Редактори: Оксана Порхун, Ганна Камонгар, Тетяна Кротевич, Катерина Василенкова Верстка: Миколай Копитько, Єлизавета Яковлєва, Оксана Скотар Відповідальність за достовірність інформації, розміщеної у номері, несе автор. Редакція може не поділяти думку автора. Передруки дозволяються лише за згодою редакції та з посиланням на джерело. Газета розповсюджується безкоштовно.