Польща пропонує легалізувати всі пам’ятники
Кілька років працює спільна українсько-польська комісія, яка займається впорядкуванням поховань, відповідно поляків в Україні та українців у Польщі. До неї входять із української сторони Інститут національної пам’яті та Державна міжвідомча комісія з питань поховань жертв війни і політичних репресій, з польської — Інститут національної пам’яті і міністерство культури. Про це розповів Володимир В’ятрович, директор Українського інституту національної пам’яті (УІНП).
«Ми пропонуємо легалізацію пам’яток за формулою «все — на все». Якщо зараз розбиратися, який і коли поставлено, це лише політизувати тему. Ми цієї позиції дотримуємося, хоча чудово розуміємо, що співвідношення в цифрах явно на користь польських пам’яток. Більше 150 польських незаконних пам’ятників розташовано на території України, і десь близько 50 українських — на території Республіка Польща (РП)», — повідомив він.
Перемовини, заплановані в РП на вересень ц. р. й які могли увінчатися успіхом, були скасовані. При цьому відбулася зустріч Пйотра Ґлінського, віце-прем’єр-міністра та міністра культури РП, з Євгеном Нищуком, міністром культури України. «Пан Ґлінський запропонував новий формат вирішення проблеми: створити нову міжурядову комісію. Пропозицію українська сторона не сприйняла, оскільки створення міжурядової комісії — дуже тривалий процес. Ми впевнені, що структури, уповноважені в Україні та РП, ще не вичерпали свого потенціалу. Згідно з українським законодавством, УІНП і Міжвідомча комісія залишаються відповідальними за реалізацію цієї політики. Після цього члени польської делегації повернулися до Варшави, і в медіа публікувалися дуже радикальні їхні заяви», — зазначив п. В’ятрович.
За його словами, за останні три роки на території РП відбулися 15 випадків осквернення українських пам’яток, зокрема могил і хрестів. Відповідальність на себе брали праворадикальні групи. Але жодної реакції офіційної Варшави на таке справді варварське ставлення до української пам’яті не було. «Війна пам’ятників» перекинулася на територію України, де якісь незрозумілі сили (гадаю, що проросійські) осквернили чотири польських пам’ятники. Різниця полягає в тому, що після цих випадків вандалізму всі політичні сили в Україні, в т. ч. праві радикали, засудили подібні акти. Всі польські пам’ятники були відновлені за рахунок української сторони. І зараз немає жодного розореного польського пам’ятника на українській території, і немає, на жаль, жодного відновленого українського — польською», — зауважив історик.