Непал – держава в Гімалаях. Територія – 140,8 тис. км2. Населення – близько 28,9 млн. чоловік. Це країна гір, що займають 3/4 території.
У південних підніж і на гірських схилах випадає понад 2000 мм опадів на рік.
Біля підніжжя Гімалаїв простирається північна частина Гангській низовини з вічнозеленої тропічної рослинністю.
За характером лісової рослинності територія Непалу розділяється на чотири висотних пояси.
1. Ліси субтропічного пояса займають нижні частини схилів від 600 до 1000 м. Для них характерна шорея потужна, або салове дерево (Shorea robusta), – одна з найбільш цінних деревних порід. У домішки-акація катеху, пальми, бамбук, деревовидні папороті.
2. Ліси помірно теплого пояса на висоті від 1000 до 2500 м з трьома ступенями рослинності: у нижній частині переважає кастанопсиса (Castanopsis indica); вище, на схилах від 1200 до 2000 м, ростуть вічнозелені, змішані і листопадні ліси, в яких переважають літсея (Litsea lanuginosa), лавр (Cinnamomum glanduliferum), вільха непальська (Alnus nepalensis), рододендрони, восковница (Myrica esculenta), Фотінія (Photinia integrifolia). Тут же зустрічаються і вічнозелені дуби. На висоті від 2000 до 2500 м у ряді місць ростуть дубові ліси. Найбільш поширені дуби: флагоплодний (Quercus semecarpifolia), сизий (Q. glauca), найгостріший (Q. acutissima), пластинчастий (Q. lamellosa). У лісах багато епіфітів, орхідей, папоротей; повсюдна сосна довго-хвойна (Pinus roxburghii) та ін.
3. Ліси помірно холодного пояса зосереджені на висоті від 2500 до 4000 м двома ступенями: у нижній частині, до висоти 3200 м, виростають хвойні ліси з домішкою листяних порід. У них переважають ялина гімалайська (Picea smithiana), тсуга, тис, вишня непальська (Prunus nepalensis), многоветочнік Симона (Pleioblastus simoni), рододендрони і різні види клена; у верхній – до 4000 м – зростає ялиця гімалайська, або чудова (Abies spectabilis), з домішкою берези корисною, або сріблястою (Betula utilis), і рододендронів. Верхню межу лісу утворюють чисті деревостани берези з домішкою рододендронів, а також сосни гімалайської і ялівцю Валліха (Juniperus wallichiana). Ліси помірно холодного пояса займають більшу частину площі та завдяки наявності в них цінних хвойних порід можуть мати найбільше господарське значення.
4. Чагарники альпійського пояса поширені в межах від 4000 до 5200 м над рівнем моря. У подпоясе альпійських чагарників і лугів виростають рододендрони (Rhododendron setosum, Rh. Anthopogon), ялівець лускатий (Juniperus squamata) і жимолость (Lonicera obovata).
Лісова площа Непалу – 4,6 млн. га, з них хвойні займають 1,5 млн. га. Штучні ліси складають тільки 4 тис. га. Лісистість – 33%. Ліси експлуатуються досить інтенсивно. Так, за даними ФАО ООН, в 2008 р. заготівля деревини склала 9272 тис. м3, у тому числі 572 тис. м3-діловий. Отже, в середньому з 1 га взято по 2 м3 деревини. На площі 1,4 млн. га лісу розробляються на основі концесійних угод.
У південній частині країни рівнинні ліси майже повністю знищені. Області Сивалик і Мехабхарт-Лекк хоча і досить облесени, але посилена рубка дерев на експорт в Індію веде до виснаження лісів. У центральній частині країни ліси на значних площах перетворилися на чагарникові формації.
Керівництво лісовим господарством в країні здійснюється Лісовим департаментом.
Лісове господарство Непалу знаходиться в стадії становлення. Особливо позначається відсутність належних шляхів сполучення. Великі області в період мусонів абсолютно відрізані від зовнішнього світу.
Проводиться залісення обривистих схилів над Катманду швидкорослими видами евкаліпта.
З метою охорони місцевої флори і фауни на кордоні з Індією організовано два резервату – Чітауен і Сукла-Фанта (90 тис. га). У цих же цілях створені національні парки: Лактантія, Сагарматхи, магараджею та ін