Голосуйте за Віталія Савчука ⬇️ и оставляйте свои комментарии!
Стомлено зорі лягають на плечі
Вечір цілує вікно.
Я ж забуваю день свій і речі,
Що не важливі давно.
Я забуваю про сонячний ранок
І мерехтіння в очах.
День догоряє і на останок
Я відчуваю лиш страх.
День догоряє і падає зірка
Місяць виходить на лан.
Плаче душа, як тая сопілка,
Знову в цей вечір я сам.
Душечка плаче, чому невідомо
Я ж одинокість люблю.
Та відчуваю цю підсвідомо,
Я безпорадність свою.
Я відчуваю ту лагідну тишу
Місяць сріблястий навкруг.
Думка лома примарную тишу,
Ти мені більше, ніж друг…
Віталій Савчук
Голосуйте за наших конкурсантов ⬇️ и оставляйте свои комментарии!