Прогулюючись вулицею Дізенгоф у самісінькому центрі Тель-Авіва, можна спіймати себе на думці, що це не вулиця, а якийсь телепорт, адже тут змішалося все: торгові ряди, практична та лаконічна архітектура баугаус, модні шоуруми, котрі не поступаються міланським. Проте все це нагромадження аж ніяк не надмірне, а цілком природне, тому пройдімося вулицею.
Прогулянки по Дізенгоф – настільки популярні та обов'язкові не лише для туристів, а й для жителів Тель-Авіва, що навіть вигадано спеціальне слово, яке на івриті позначає це заняття – «леїздангеф». Узагалі, уявити місто без цієї вулиці, названої на честь одного із засновників міста, його першого мера Меїра Дізенгофа, украй складно. Своїми гамірними й душевними кав’ярнями впереміш із шалено дорогими, модними магазинами та кінотеатрами вона уособлює весь Тель-Авів – динамічний, різноманітний і веселий. Історія вулиці почалася разом з історією самого міста, заснованого фактично в минулому столітті. Дорога, котра набула згодом форми вулиці, спершу поєднувала молодий Тель-Авів із древнім портовим містом Яффою. Після їхнього об'єднання 1950 року в єдиний муніципалітет початкове логістичне призначення вулиці поступово перебрали інші магістралі, а сама Дизенгоф стала променадною і торговельним трикілометровим центром ділової столиці Ізраїлю.
Вулиця є і прихистком для міської богеми, і місцем, де клерки та менеджери можуть відпочити від виснажливої роботи. Цьому сприяє наявність тут великої кількості всіляких барів і шинків, а також загальна приваблива атмосфера, яку доповнюють музиканти, художники і море, яке раз по раз визирає між будинками, нагадуючи, що в Тель-Авіві треба не тільки працювати, а й відпочивати. Сьогодні головні визначні пам'ятки Дізенгоф – це геть різні за своїм призначенням об'єкти, тому на кожному варто зупинитися окремо. Серце вулиці, однойменну дворівневу площу, прикрашає футуристичний водограй «Вогонь і вода», який виграє барвами і співає.
Його автором є видатний ізраїльський скульптор Яків Агам, котрий нині живе в Парижі. На нижньому рівні площі щовівторка і п'ятниці збирається неймовірна за духом і фактурою барахолка, торгівля на якій іде всіма мовами світу. На прилавках поряд з дешевими дрібничками лежать справжні витвори мистецтва – прикраси, книжки, музичні інструменти, церковне начиння. Від криків і галасу через якийсь час стає зле, тому товчок важливо залишити вчасно, аби прийти до тями і десь неподалік випити щойно вичавленого соку.
А тимчасом можна роздивитися будівлі двох легендарних тель-авівських кінотеатрів – «Естер» і «Хен», буквально просякнутих кіношною атмосферою. Саме вони першими приваблювали на Дізенгоф людей і створювали вулиці променадний образ. З кіно, до речі, пов'язаний ще один цікавий факт: 1979 року знаменитий ізраїльський режисер Аві Нешер зняв документальну стрічку «Дізенгоф 99», присвячену улюбленій вулиці. Другим магнітом за вагомістю після кінотеатрів стало відкриття тут у 1970-х величезного на той час торговельного центру «Дізенгоф». Його ще в 1930-х роках задумував перший мер, мріючи перетворити Тель-Авів на типове західне місто. Саме тому тут буквально розцвів баугаус, а сама вулиця та її околиці нагадують радше швейцарські й німецькі, тільки ще і з морем під боком. До слова, тут навіть є цікавий музей, присвячений цьому напряму архітектури.
Сьогодні, як і півстоліття тому, більшу частину будівель і приміщень на Дізенгоф займають всілякі майстерні та крамнички, які доповнилися ще й модними дизайнерськими шоурумами. До речі, кожен другий з них – весільний, тому здається, що тут постійно одружуються, і, як жартують самі місцеві, «якщо закривається весільний салон, значить, на його місці потрібно відкрити новий». Серед інших незвичайних об'єктів можна виділити загадковий Центр Кабали, який, за словами тельавівців, регулярно відвідує Мадонна, і Палац чаю – справжній бутик-музей, присвячений популярному напою. Якщо у вашому графіку знайдеться час для прекрасного, обов'язково відвідайте тутешній театр або концертний зал, один з найкращих у регіоні за акустикою.
І хоча в наші дні в Тель-Авіві є більш розкручені та ошатні вулиці, місцеві обожнюють саме Дізенгоф, адже у кожного з нею пов'язані якісь особливі спогади і враження. Тому нею варто бодай раз прогулятися від початку й до кінця, щоби перейнятися тель-авівським духом і дістатися, нарешті, моря.
Сьогодні в нашому циклі, присвяченому найцікавішим вулицях планети, ми розповімо про Брівібас – головну та одну з найцікавіших вулиць Риги. Старе місто Риги – справжня перлина латвійської столиці, яка прекрасно збереглася.
Люди, котрі вперше приїхали до Торонто, мають всі шанси попастися на вудочку місцевих сюрпризів. Наприклад, вам можуть запропонувати: «Чи не бажаєте доїхати до пункту призначення через вулицю Янг-Стріт?» А коли ви погодитесь на цю авантюру, вас перепитають: «Ви що, зібрались проїхати по всій вулиці?» І коли зніяковілий мандрівник вникне в деталі, він виявить: довжина зачарованої вулиці під назвою Янг – 1896 кілометрів. А якщо ви виявите ще трохи допитливості і вирішите почитати історію найдовшої вулиці на світі, вас чекає захоплююча подорож у світ індіанців, європейських завойовників і зіткнення культур. Отже, починаємо…
OUTLOOK вдалося поспілкуватися з ізраїльським режисером Дороном Пазом, котрий представив у Києві свою нову роботу «Єрусалим». Про спосіб пошуку натхнення через заголовки в журнальних статтях, перспективу кінематографу загалом і про причини вельми стриманого ставлення до критиків читайте далі у матеріалі!
Посольство Республіки Болгарія та Держави Ізраїль в Україні, а також Департамент культури Київської міської державної адміністрації та Національний історико-архітектурний музей "Київська Фортеця" відкрили виставку, присвячену долі євреїв у Болгарії.
Майже в кожному туристичному путівнику написано, що Будапешт – це східноєвропейський Париж, і сперечатися з цим твердженням не варто, оскільки угорська столиця, так само як і французька, вражає своєю розкішшю, помпезністю і бездоганним смаком. А ще й сам Ейфель разом зі своїм архітектурним бюро додав їй французького шарму. Виходячи з усього цього, не дивно, що головну артерію міста – проспект Андраші – називають будапештськими Єлисейськими полями.
Ейлат навалюється на гостя зненацька, немов буря в пустелі. Серед пісків і скель розквітає сад земних задоволень, камені, оплавлені жаром легенд, набувають дару мови, а в стрімкому калейдоскопі веселощів прорізаються паростки мудрості царя Соломона. Блукаючи поглядом по безтурботному плесу вод на березі Ейлатської затоки, кожен стає філософом, а після кількох ковтків пряного коктейлю – навіть поетом!
Про фантастичну підприємливість представників єврейського народу і вміння заробляти буквально на всьому у всі часи складали легенди. Наше двадцять перше століття, коли бізнесом з кожним днем займаються дедалі більше і більше людей по всьому світу, також не стало винятком. Якщо говорити про успішність жителів Ізраїлю, достатньо лише поглянути на їхні прибуткові і неймовірно креативні стартапи.
Розпаковуючи валізу після повернення додому з подорожі, ви виявляєте там не сувеніри, пам'ятні листівки, пару стоптаних кедів, які зберегли відбиток чужини, а щось, що змінило вас, змусивши поглянути на світ ширше, під новим кутом. Я – Олександра Портянко, випусковий редактор theoutlook.com.ua, і це моя історія подорожі.
Столиця Каталонії Барселона – це не тільки курортна зона, а й місто з багатою історією зі своїм неповторним стилем, атмосферою і південним темпераментом. Напевно, кожен турист, потрапляючи сюди, неодмінно здійснює неквапний променад пішохідною вулицею Рамбла, про яку ми сьогодні розповідаємо.
За підтримки Посольства Ізраїлю в Україні OUTLOOK побував у цій неймовірній країні. Сьогодні ми ділимося з Вами яскравими фото з міських ринків! Місцевий колорит навіть крізь знімки на екрані дозволяє поринути у цю автентичну і неймовірно "смачну" атмосферу! Насолоджуйтесь!
16 червня 2016 року в Національному музеї історії України у Другій світовій війні Посольство Держави Ізраїль в Україні провело урочисту церемонію нагородження дипломами та медалями Праведників народів світу - людей, які ризикуючи своїм життям рятували євреїв під час Великої Вітчизняної війни.
Міністерство туризму Ізраїлю в Україні провело workshop "Єрусалим - Тель-Авів: дві столиці - одна країна"
Представництво Міністерства туризму Ізраїлю в Україні спільно з Асоціацією готелів Єрусалиму і Тель-Авіва, за сприяння туристичного офісу муніципалітету Тель-Авіва і компанією з розвитку Єрусалиму провели в Києві workshop "Єрусалим - Тель-Авів: дві столиці - одна країна".
Сьогодні OUTLOOK повідає про життя в Саудівській Аравії, прогулюючись головною вулицею шанованого паломниками другого за величиною міста й «економічної столиці» – міста Джидди. Тут, на вулиці Талії, особливо явно можна прослідкувати, як стрімко в арабську культуру вливаються західні мотиви, вносячи в це місце легкий дисонанс…
Алмазну біржу в Ізраїлі називають «державою в державі»: у бізнес-комплексі зосереджено тисячі компаній, щодня тут укладають безліч угод. Сюди ж приходять туристи, що приїхали в Тель-Авів з різних куточків світу, щоб відвідати музей алмазів імені Гаррі Оппенгеймера і поспостерігати за тим, як відбувається огранювання каменів і вершаться долі діамантів.
Напіврозвалені будівлі радянських часів, помпезні палаци угорської знаті, ятки з антикварним начинням, стріт-арт у стилі Ван Гога – вулиця Панська рясніє суперечностями. Це місце – коктейль із старих традицій, що вже сиплються піском, і затятого бажання стати маленькою охайною Європою. Які секрети приховує вулиця Братислави, знає OUTLOOK.
У Нижній Галілеї розкинувся Назарет – місто, де Діва Марія отримала Благу звістку і де жив Ісус Христос. І це – не єдиний факт, який притягує паломників з усього світу до Галілеї. Учені-релігієзнавці підрахували, що вісім з одинадцяти чудес Христос здійснив саме в цих краях, багатих архітектурними пам'ятками.
Єврейський і китайський цвинтарі по сусідству, фруктові дерева, модні бутіки і справжній військовий бункер – усе це змішалося на Orchard road, дивовижній вулиці Сінгапура. Саме розповіддю про неї ми продовжуємо наш захопливий цикл «Історія однієї вулиці».
«Моя хата скраю, першим народ від ворога захищаю» – це українське прислів'я цілком можна вплести в історію ізраїльського народу, тільки замість «хати» використати слово «фортеця». Коли римляни напали на Єрусалим, жителі стояли пліч-о-пліч доти, доки ворожі легіони не відтіснили їх до останньої твердині. Зосередившись у фортеці Масада на березі Мертвого моря, повсталі іудеї чинили неабиякий опір римлянам. І, хоча вижити вдалось небагатьом, Масада досі вважається пам'ятником народної мужності.