Критики Сея: Сісмонді і Мальту: з Закон Сея ніс у собі заряд історичного оптимізму. Він вселяв
Критики Сея: Сісмонді і Мальту
Закон Сея ніс у собі заряд історичного оптимізму. Він вселяв надію, що процес накопичення капіталу не має меж, а економічні кризи - явище чи не випадкове і перехідні. Не дивно, що серед однодумців Сея переважали ентузіасти набирав силу капіталізму, в той час як до його закону акумулювала в собі ідеологічний заряд протилежного знака. Для опонентів кризи надвиробництва були не тільки спростуванням наукової гіпотези, а й симптомом невиліковного недугу капіталізму.
На першому етапі суперечка навколо закону Сея не виходив за рамки класичної політекономії. Найбільш впливовими критикам швейцарець Ж.-Ш. Симон де Сісмонді (1773-1842) і англійців травні Мальтус (1766-1834). Їхні аргументи були опубліковані майже одночасно: робота Сісмонді «Нові принципи політичної економії» вийшла в 1819 р., книга Т. Мальтуса «Принципи політичної» економії, розглянуті з точки зору їх практичного застосування »- в 1820г.
Обидва автори були солідарні, що капіталізм не здатний забезпечити попит, достатній для реалізації всього суспільного продукту.
Корінь проблеми вони бачили в тому, що при інтенсивному накопиченні капіталу обсяг виробництва зростає швидше суми доходів. Оскільки при цьому малося на увазі, що доходи - це джерело споживчого попиту, остільки теорії Сісмонді і Мальтуса були теоріями недоспоживання.
Інформація, релевантна " Критики Сея: Сісмонді і Мальту "
критики капіталістичного способу виробництва, зокрема С.Сисмонди. Однак не можна не відзначити, що це неминуча плата за технічний прогрес. Саме Маркс першим чітко сформулював це положення. Дослідивши природу товару і сформулювавши закон вартості, Маркс потім переходить до дослідження природи грошей. Ця проблема цікавила багатьох економістів, зокрема Аристотеля, який
критикою брошури Каутського, що вийшла в 1918 р. і осуждавшей Вели-кую Жовтневу соціалістичну революцію. В. І. Ленін кваліфікував брошуру, як в 100 разів більш ганебну, більш обурливу, більш ренегатскую, ніж знамениті «передумови-посиланням соціалізму» Бернштейна, і писав: «Ренегат Бернштейн виявився щеням у порівнянні з ренегатом Каутским» 1. Але в тій же книзі «Пролетарська