Анатолій Зленко очолював МЗС України двічі (Фото: RFE / RL)
1 березня помер Анатолій Зленко, перший міністр закордонних справ незалежної України.
Президент України Володимир Зеленський на своїй сторінці у Twitter висловив співчуття родичам Зленка та зазначив, що він «заклав основи дипломатичної армії молодої держави та формував імідж країни на початку незалежності».
Україна прощається з тим, хто заклав основи дипломатичної армії молодої держави та формував імідж країни на початку незалежності. Щирі співчуття та слова підтримки рідним першого міністра закордонних справ України Анатолія Зленка.
— Володимир Зеленський (@ZelenskyyUa) March 1, 2021
Міністерство закордонних справ на своїй офіційній сторінці теж висловило співчуття родині та близьким Зленка у зв’язку з його смертю та опублікувало про нього коротку біографічну довідку.
П’ятий президент України та голова Європейської солідарності Петро Порошенко, коментуючи смерть Зленка, назвав його «вчителем і наставником поколінь вітчизняних дипломатів», «класиком української дипломатії», патріотом і професіоналом, «знання і досвід якого і сьогодні залишаються надійною основою для подальшого розвитку української дипломатичної служби».
З глибоким сумом і почуттям особистого болю дізнався про те, що сьогодні вночі перестало битися серце Анатолія...
Опубліковано Петром Порошенком Понеділок, 1 березня 2021 р.
Екс-посол України при ООН та ексзаступник голови МЗС України Констянтин Єлисеєв, коментуючи смерть Зленка, назвав його своїм «вчителем» та «дипломатичним батьком».
З невимовною біллю отримав трагічну звістку про те, що не стало першого глави МЗС незалежної України, мого вчителя і дипломатичного батька Анатолія Максимовича Зленка! Все,чого я досяг у дипломатії - завдяки його школі дипломатії. Щирі співчуття родині Зленка. Вічна пам‘ять!
— Kostiantyn Yelisieiev (@k_yelisieiev) March 1, 2021
А екс-посол з особливих доручнь МЗС України Сергій Корсунський зазначив, що смерть Зленка — «величезна втрата» для кожного українського дипломата. Він також назвав першого голову МЗС України «Дипломатом з великої літери».
Відійшов у вічність Анатолій Максимович Зленко - перший міністр закордонних справ України. Для кожного українського...
Опубліковано Sergiy Korsunsky Понеділок, 1 березня 2021 р.
Розповідаємо головні факти з біографії Анатолія Зленка.
Дипломатична кар'єра в СРСР
Анатолій Зленко народився 2 червня 1938 року в смт Ставище Київської області.
У 1959 році він закінчив Київський гірничий технікум, після чого працював гірничим майстром шахти Максимівка-Полога у Кадіївці Луганської області.
Дипломатичну кар'єру розпочав у 1967 році - після закінчення Київського університету (зараз — Київський національний університет ім. Тараса Шевченка).
До 1973 року займав посаду аташе, 2-го секретаря відділу міжнародних організацій МЗС УРСР.
У березні 1973 року Зленко став співробітником Секретаріату ЮНЕСКО у Парижі, а з 1979 року працював радником відділу міжнародних організацій МЗС УРСР у справах ЮНЕСКО.
З жовтня 1983 по березень 1987 року Зленко займав посаду постійного представника УРСР у ЮНЕСКО.
З квітня по липень 1987 року був заступником міністра закордонних справ УРСР, після чого ще рік був першим заступником голови МЗС УРСР — до липня 1990 року.
Перший міністр закордонних справ України
Як перший голова МЗС Анатолій Зленко брав участь у формуванні основних напрямків та концептуальних засад незалежної зовнішньої політики України, зазначається у статті Зовнішніх справ.
Читайте також:
29 квітня 1990 року колегія Міністерства закордонних справ УРСР розглянула питання Про участь МЗС УРСР у розробці концепції діяльності УРСР на міжнародній арені в нових умовах. Зленко, який на той час ще був першим заступником міністра, виступив на засіданні колегії з доповіддю. Він заявив, що в основі нової концепції має бути новий розподіл обов’язків між загальносоюзним і республіканськими зовнішньополітичними відомствами. УРСР мала отримати більше можливостей для двосторонніх відносин. Зленко ще до проголошення незалежності України переконував у необхідності боротися проти централізованості й монополії з боку союзних відомств у зовнішній політиці.
23 липня 1990 року комісія Верховної Ради у закордонних справах одноголосно рекомендувала Зленка на посаду міністра закордонних справ УРСР. 27 липня 1990 року, коли Рада затвердила його на цій посаді, Зленко виклав свою концепцію діяльності зовнішньополітичного відомства.
Пріоритетними напрямками зовнішньополітичної діяльності він назвав
Спочатку зусилля української дипломатії на міжнародній арені у напрямку наповнення суверенітету України реальним змістом викликали жорсткий спротив з боку союзного центру і нерозуміння з боку лідерів окремих західних держав.
«Британія не веде окремих переговорів з Аляскою чи Каліфорнією», — заявила влітку 1990 року прем'єрка Великої Британії Маргарет Тетчер у відповідь на запитання про можливість встановлення українсько-британських відносин.
Читайте також:
Однак в тому ж 1990 році МЗС України вдалося підписати документи про основи рівноправних двосторонніх відносин в обхід союзного центру з Угорщиною, Польщею, Білоруською РСР, Російською РФСР. А в першому півріччі 1991 року подібні документи Україна підписала з Казахською РСР, Республікою Киргизстан, Узбекистаном, Азербайджаном, Республікою Молдова.
У серпні 1990 року Зленко підготував візит до України президента Угорщини Арпада Генца, який став першим візитом президента іноземної держави. Під час цього візиту була підписана угода про двосторонні відносини.
Після Всеукраїнського референдуму 1 грудня 1991 року МЗС України під керівництвом Зленка вдалося протягом лише місяця домогтися визнання України повноправним суб'єктом міжнародного права 68 державами світу.
До першої річниці незалежності України її визнали вже 132 держави, зі 110 з яких були встановлені дипломатичні відносини.
В цей час відбувався інтенсивний процес формування договірно-правової бази міжнародного співробітництва, відкриття дипломатичних представництв іноземних держав в Україні та українських представництв за кордоном.
Наприкінці 1994 року в Україні були акредитовані посли 78 держав, з них 55 із резиденцією в Києві, а за кордоном функціонували 54 дипломатичних і консульських представництва України.
Зленко відіграв значну роль в ухваленні 2 липня 1993 року постанови Верховної Ради Про основні напрями зовнішньої політики України, яка визначила багатовекторний характер зовнішньої політики України, але зафіксувала не лише положення про її без’ядерний та позаблоковий статус, а й перспективу європейської інтеграції. Ця постанова стала внутрішньополітичним компромісом між національно-демократичними силами та колишніми комуністами.
Зленко також займався питаннями ядерного роззброєння України та переговорами щодо гарантій безпеки, які були закріплені у Будапештському меморандумі вже після його відставки, проблемою Чорноморського флоту, правонаступництвом, входженням в регіональні та глобальні структури, початком участі в миротворчій діяльності ООН і утвердженням нового, самостійного статусу України в ООН у цілому.
Під керівництвом Зленка кількість співробітників МЗС зросла зі 150 до 429 та була реорганізована його структура.
Після відставки з поста міністра
Пішовши у відставку з посади голови МЗС України, Зленко продовжив дипломатичну службу.
Три роки — з вересня 1994 до вересня 1997 року — він був постійним представником України при ООН.
З вересня 1997 до жовтня 2000 року Зленко був послом України у Франції, а з квітня 1998 року став за сумісництвом послом України у Португалії. Він організував перший офіційний візит в Україну президента Франції Жака Ширака у вересні 1998 року та ініціював переговори про легалізацію української робочої сили у Португалії.
Вдруге на посаді голови МЗС
2 жовтня 2000 року Зленко вдруге очолив МЗС.
Читайте також:
«Наш курс на євроінтеграцію залишається незмінним. А головна мета зараз полягає в тому, щоб активніше вишукувати нові нестандартні підходи, інструменти і механізми його реалізації… Визначаючи низьку ефективність суто декларативної дипломатії, ми будемо прагнути до того, щоб наш європейський вибір матеріалізувався в конкретних формах і знаходив розуміння та підтримку європейської спільноти», — заявив він на першій після цього призначення зустрічі з іноземними послами в Україні.
Однак Зленко виявляв також прихильність до двовекторної міжнародної політики на той час президента Леоніда Кучми, яка по суті була проросійською.
BBC Україна зазначає, що цей період роботи Зленка збігся у часі з так званим «касетний скандалом», вбивством журналіста Георгія Гонгадзе і звинуваченням Києва у продажу зброї - систем Кольчуга — Іраку всупереч міжнародним санкціям, внаслідок чого Україна опинилася в міжнародній ізоляції.
Що робив після другої відставки з поста міністра
Після другої відставки з поста голови МЗС Зленко був радником президента та прем'єр міністра з міжнародних питань і представником України в Комісії ООН з прав людини.
У січні 2007 року він захистив кандидатську дисертацію з політичних наук, мав науковий ступінь доктора філософії, був почесним доктором Дипломатичної академії України при МЗС України.
Зленко написав понад 100 праць на міжнародну тематику, а з 2010 року був віце-президентом і директором Інституту славістики та міжнародних відносин Київського славістичного університету,
Читайте також:
У січні 2015 року, після того, як Рада ухвалила заяву, в якій визнала Росію державою-агресором, Зленко в інтерв'ю Kp.ua висловлював жаль з приводу того, що «ми йдемо на жорстку конфронтацію з сусідами».
«Звісно, я не виправдовую Росію, яка пішла на недружній крок щодо України. Але не хотілося б, щоб ми руйнували основу майбутніх відносин на багато років вперед. У будь-якому випадку, в майбутньому, коли закінчаться ці речі на сході, нам доведеться шукати спільну мову і будувати нормальні відносини з сусідами. У тому числі з Росією», — заявляв він, наголошуючи, що нормальні відносини з Росією для України «життєво необхідні».
Він також стверджував, що воєнним шляхом ми не зможемо нічого досягти, та допускав можливість переговорів з бойовиками терористичних організацій «Л/ДНР».
«Я готовий сісти за стіл хоч з чортом, якщо це дасть нам шлях до миру. Але тоді будуть мовчати гармати. Ще раз повторю — хоч з дияволом. Ніколи не буду боятися подібних заяв», — заявляв Зленко у відповідь на питання про можливість таких переговорів.
Редактор: Анастасія Одінцова