Історія розвитку антропологічних знань в Україні
План
Вступ
1. Перші антропологічні свідчення
2. Федір Вовк — засновник вітчизняної антропології
3. Українська антропологія у 20-30-ті роки
4. Здобутки та проблеми останніх десятиліть
Висновок
Використана література
Вступ
Термін "антропологія" в перекладі з давньогрецької означає "наука про людину" (від слів "антропос" — людина, та "логос" — наука, поняття, вчення, думка). Вважають, що його, як і безліч інших, у науковий обіг увів видатний давньогрецький мислитель IV ст. до н. е. Арістотель: він вживав його стосовно вивчення духовних властивостей людини. Однак у 1501 р. в Лейпцізі з'явилася книга Магнуса Гундта "Антропологія про достоїнство, природу та властивості людини і про елементи, частини і члени людського тіла", де, як видно з назви, йшлося вже й про фізичні риси людей. З тих пір поняття "антропологія" значно розширилось.
На різних етапах розвитку антропології її зміст і місце в системі наукових знань оцінювались та й нині оцінюються по-різному. Згідно точкою зору, що склалась під впливом французьких просвітників XVIII ст. , антропологія є універсальною наукою про людину, що має на меті вивчення її біологічної історії, матеріальної й духовної культури викопних і сучасних людей, психології, мови тощо
Прихильники іншої точки зору, що сформувалась у другій половині минулого століття, розглядають антропологію як науку про мінливість фізичного типу людини у часі та просторі. Передбачається, що вона включає три великих розділи, а саме: антропогенез, що висвітлює процес походження людини; морфологію та фізіологію людини, котрі вивчають міжгрупову мінливість морфофізіологічних ознак серед населення земної кулі; расогенез та етнічну антропологію, завданням яких є реконструкція процесу расоутворення, етногенезу та етнічної історії давніх та сучасних народів. Таке розуміння змісту антропології — розділу знань, який займає проміжне становище між біологічними та гуманітарними дисциплінами, відповідає традиціям вітчизняної науки.
1. Перші антропологічні свідчення
Як і повсюдно, власне антропологічні дослідження в Україні почали проводитися лише в другій половині минулого століття. Однак відомості про фізичний тип населення окремих історично-етнографічних зон містили вже окремі праці останньої третини XVIII ст. Так, А. Шафонський у "Чернігівського намісництва географічному описі" (1786) зазначав, що на Чернігівському Поліссі "народ взагалі невисокий на зріст і білявий", у середній смузі Лівобережної України — "середній на зріст, трохи вищий за перших і темніший волоссям", у південно-східній — "взагалі високий на зріст, худорлявий, обличчям смуглий і волоссям темно-русявий". Подібні фрагментарні свідчення можна подибати і в етнографічних розвідках перших десятиліть XIX ст.
Цікава сторінка вітчизняної науки про людину пов'язана з першим ректором Київського університету М. Максимовичем (1804— 1874), котрий 1831 р. опублікував у
Схожі роботи
Реферати
- ВІЛ СНІД в Україні - немедичний погляд на проблему
- Екологічна етика в Україні
- Виховна роль іграшки, її історія. Українська народна іграшка
- Бібліотечна справа в Україні в 20-40 роках ХХ ст.
- Етапи розвитку психотерапії як науки
Курсові
- Психодіагностика - історія розвитку, суть, етапи формування
- Особливості відродження та розвитку Чехословаччини після І світової війни
- Особливості розвитку Болгарії в 1945-1989 рр.
- Методичні особливості уроків засвоєння нових знань під час вивчення загальної біології
- Правова охорона вод в Україні
Дипломні
- Біологічний аспект розвитку злоякісних пухлин травного тракту
- Диференційовані завдання як засіб розвитку навчально-пізнавальної активності учнів початкових класів
- ІНДУСТРІАЛІЗАЦІЯ 20 – 30-х РОКІВ В УКРАЇНІ. ОСОБЛИВОСТІ ТА НАСЛІДКИ
- Маркетингова діяльність інформаційних установ в Україні - напрямки реалізації
- Особливості перекладу епітетів у творі Міхаеля Енде «Нескінченна Історія» українською мовою