1. Терпіння приходить незаслужено. Його своїми вчинками можна на себе накликати, причини його виникнення можна знайти, але свідомість ніколи не погоджується з тим, що воно виправдане чи потрібне. Людина створена для щастя, тому терпіння сприймає болючо, може навіть сильніше, ніж сам біль того заслуговує. Ми не хочемо брати його, але шляху назад немає.
2. Терпіння настають неочікувано і людина не має вибору. Ми не можемо обирати, що нас буде боліти завтра, хто з родичів помре того року.
3. Наші терпіння цілком реальні і цілком болючі. Вони приносять нам страждання, болі чи переживання, а для їх долання нам потрібні сили.
4. Ми завжди залишаємося віч-на-віч зі своїми терпіннями. Ніхто не може позбавити нас тих терпінь, які ми повинні витерпіти. Вони нікуди не зникнуть, а ми нікуди не втечемо.
5. Хто уникає своїх терпінь, той їх помножує. Хто хоче терпіння зменшити, той повинен розділити чуже. Не хочеш мити підлогу чи посуду, помиє через неможу мама. Мама захворіла, то ти помиєш все, щоб їй полегшити. Закономірність така, і тільки така.
6. Ми абсолютно безсилі перед самими терпіннями, але ми можемо їх полегшувати своїми добрими ділами, поглядом, підтримкою.
7. Чим більше ми терпінь долаємо на своєму життявому шляху, тим більше помножується кількість тих, які ще треба буде подолати. Хтось наївний спитає: "Я вже стільки терплю, стільки терплю. Доки я повинен терпіти". А відповідь одна: "До кінця".
8. Хто співчуває тому, хто страждає добровільно за іншого, той таки достойний плачу над собою. Бо фарисеї ми є, коли співчуваємо іншим, а за свої провини змушуємо відповідати когось.
9. Наші страждання чи терпіння не повинні вбивати у нас самих бажання боротись і долати свої страждання. Бо саме терпляче знесення всіх прикрощів полегшує знесення терпінь іншим, кого ми любимо. Та й зрештою, любимо по-справжньому ми лише тих, заради кого згідні щось витерпіти.
10. У нашій боротьбі, а, отже, у нашій любові ми залишаємося нагі і неприкриті у вбраному та завуальованому світі. Коли хтось вам скаже: "Я так люблю правду казати всім в очі", то він бреше, бо треба казати правду про себе.
11. Немає ще більшої любові як терпіти заради своєї любові.
12. У терпінні знаходиться ключ до радості. Бо любов пізнається і приходить у терпінні. Кого любить увесь світ, але він його не любить - той не є щасливим. Кого ненавидить весь світ, але він його любить - той буде щасливим.
13. Перед обличчям смерті всі наші терпіння стають такими мізерними.
14. На чомусь неможливому для нас ми звикли "ставити хрест". Але хрест і терпіння, що з ним асоціюються насправді є символом перемоги над смертю. Бо над тим, хто любить, смерть не має сили. Ми лише гості на цій землі, а домівка наша не тут.
Я свічка. І хто, шкодуючи мене, загасить вогонь, той мене погубить. Бо свічка, яка не дає світла, нікому не потрібна. Я згорю до кінця, щоб давати світло, бо для цього я і була зроблена.