«Бути беззбройним під час хаосу та паніки — погана ідея.»
Розповідь боснійця про те як залишитись живим в умовах тотального занепаду.
«Я з Боснії, ви знаєте, це було пекло з 1992 по 1995. Протягом 1 року я жив та вижив у місті з населенням 60000 осіб без води, без електрики, без бензину, без медичної допомоги, цивільної оборони, системи розподілу та інших "традиційних" служб, без будь-якої форми централізованого управління.
Наше місто було заблоковано армією та протягом 1 року життя у ньому було справжнє лайно. У нас не було ні поліції, ні армії, були озброєні групи, ті, хто маючи зброю — захищали свої домівки та сім'ї.
Коли все почалося — деякі були краще підготовлені, але у більшості сусідських родин їжі було всього лише на кілька днів. Хтось мав пістолети, у небагатьох були АК-47 або рушниці.
Після одного-двох місяців почали діяти банди, руйнувати все, наприклад — лікарні швидко перетворилися у бійні. Поліції — більше не було, як і 80% медичного персоналу.
Мені пощастило: моя сім'я була у той час численною (15 осіб у великому будинку, 6 пістолетів, 3 АК) - ми вижили (принаймні більшість з нас). Американці скидали сухий пайок кожні 10 днів — як допомогу блокованим містам, але цього ніколи не вистачало. Хтось, але далеко не всі, мали городи.
Через 3 місяці поширилися перші чутки про смерть від голоду та від холоду. Ми зняли всі двері, віконні рами покинутих будинків, розібрали паркет, спалили всі меблі — все пішло на опалення.
Багато померло від хвороб, особливо через воду (з моєї сім'ї — двоє), адже ми пили в основному дощову воду, їли голубів та навіть щурів.
Гроші дуже швидко знецінилися — ми повернулися до обміну: за банку тушонки — можна було переспати з жінкою (тяжко про це говорити — але це так), велика частина жінок, що торгували собою — були зневірені матері.
Зброя та боєприпаси, свічки, запальнички, антибіотики, бензин, батарейки та їжа — за це все ми билися, як звірі.
У подібних ситуаціях все змінюється, більшість людей перетворюються на монстрів. Це було огидно.
Сила була у кількості, якщо ти один живеш у домі, то бути вбитим та пограбованим — це всього лише питання часу, навіть якщо ти озброєний.
Я та моя родина зараз добре підготовлені, я добре озброєний, у мене є досвід.
Неважливо, що станеться: землетрус, війна, цунамі, інопланетяни, терористи, економічний крах, повстання ... Важливо, що щось має відбутися.
З власного досвіду: ви не зможете вижити наодинці, сила — у кількості, не віддаляйтеся від сім'ї, готуйтеся разом, вибирайте надійних друзів.»
1) Як безпечно переміщатися по місту?
«Місто було поділено на спільноти по вулицях. На нашій вулиці (15/20 будинків) ми організували патрулювання (5 осіб, озброєних, щовечора), щоб стежити за бандитами та нашими ворогами.
Всі обміни відбувалися на вулиці. За 5 кілометрів була ціла вулиця для обмінів, все організовано, але це було занадто небезпечно, адже ходити туди потрібно було під вогнем снайперів.
До того ж там можна було нарватися на бандитів і бути пограбованим, я ходив туди всього 2 рази, коли мені потрібно було щось дійсно рідкісне (перераховує ліки, в основному антибіотики).
Ніхто не їздив на машинах у місті, бо вулиці були заблоковані уламками, кинутими машинами, і бензин був дуже дорогий.
Якщо потрібно було кудись йти — завжди вночі. Ніколи не ходити одному, ніколи занадто великою групою, завжди по 2-3 людини. Всі зі зброєю, рухатися дуже швидко, у тіні, перетинаючи вулиці по руїнах будинків, ніколи уздовж по вулиці.
Було багато банд з 10-15 осіб, іноді — до 50. Але багато було і нормальних людей, як ти і я, батьків, дідів, які вбивали та грабували.
Не було "хороших" та "поганих". Основна частина — була десь посередині, готові до гіршого.»
2) А дрова? Адже навколо цього міста — багато лісів, чому ви палили двері та меблі?
«Навколо міста лісів не багато. Це було дуже гарне місто, з ресторанами, кінотеатрами, школами та аеропортом. Всі дерева у місті та міському парку були спиляні на дрова у перші 2 місяці.
Щоб приготувати їжу без електрики та обігріти будинок — палили все, що горіло: меблі, двері, паркет, це дерево — горить швидко.
У нас не було передмість, приміських ферм, адже у передмісті був ворог, ми були оточені. А в місті ти ніколи не знав хто ворог у дану хвилину.»
3) Які знання тобі стали у пригоді у цей період?
«Щоб краще уявити ситуацію — це було майже повернення у кам'яний вік. Наприклад: у мене був балон побутового газу. Але для опалення я його не використав — це було занадто дорого! Я пристосував до балона саморобний наконечник для заправки запальничок. Запальнички дуже цінувалися. Хтось приносив мені порожню запальничку, я її заряджав, він давав мені за це банку консервів або свічку.
Я фельдшер, а тому у цих умовах мої знання стали моїм капіталом. Будьте допитливими та умілими, у таких умовах вміння ремонтувати речі — вартує дорожче золота.
Речі та запаси закінчаться, це неминуче, ваші знання та вміння — можливість заробити прожиток.
Я хочу сказати: учись лагодити речі, взуття або людей.
Мій сусід, наприклад, умів робити гас для ламп. Він ніколи не голодував.»
4) Якби у тебе було 3 місяці на підготовку зараз, що б ти робив?
«3 місяці ? Біг би за кордон (Жарт).
Зараз я знаю, що все може впасти дуже швидко. У мене є запас їжі, засоби гігієни, батарейки ... Запас на 6 місяців. Живу у квартирі з надійною безпекою, у мене є будинок зі сховищем у селі за 5 км від моєї квартири, у будинку теж запас на 6 місяців. Це маленьке село, тому більшість жителів добре підготувалися, війна навчила їх.
У мене 4 одиниці зброї, по 2000 набоїв до кожної. Маю сад, знаю садівництво. Ще у мене з'явилося гарне чуття. Знаєш, коли всі навколо говорять, що все буде добре, але я знаю, що все завалиться.
У мене є сила робити те, що я повинен робити, аби захистити родину. Оскільки коли все завалиться, то потрібно бути готовим здійснювати "погані" вчинки, щоб врятувати своїх дітей, вижити з сім'єю.
Вижити одному — майже немає шансів (це моя думка), навіть якщо ти озброєний та готовий, якщо ти один — ти помреш. Я бачив таке, багато разів.
Групи та сім'ї, що добре приготувалися, зі знаннями і вміннями у різних галузях — набагато краще.»
5) Чим краще запасатися?
«То залежить від того, що ти плануєш. Якщо ти хочеш жити крадіжками — то все, що тобі потрібно — зброя та боєприпаси, багато набоїв.
Якщо не обираєш крадіжки, то потрібна їжа, засоби гігієни, запас батарейок, акумулятори, маленькі речі для обміну (ножі, запальнички, кремені, мило).
Ще алкоголь, той, що може довго зберігатися, наприклад, найдешевший віскі — це хороший товар для обміну.
Багато померли через нестачу гігієни. Тобі будуть потрібні дуже прості речі, але у великих кількостях, наприклад — мішки для сміття, дуже багато мішків для сміття. І багато туалетного паперу. Одноразові тарілки, стакани — тобі їх потрібно буде дуже багато, я знаю, оскільки у нас їх не було взагалі.
Для мене запас засобів гігієни може бути навіть важливішим, аніж їжа.
Можна постріляти голубів, або ж знайти їстівні рослини, але неможливо знайти або підстрелити рідину для дезінфекції, наприклад.
Мийні засоби, дезінфектант, хлорка, мило, рукавички, маски ...
Отримай знання з надання першої допомоги, навчися промивати рани, опіки, можливо, що навіть якщо ти знайдеш лікаря, то у тебе не знайдеться нічого, щоб йому заплатити. Навчися використовувати антибіотики, непогано мати їх про запас.
Зброю потрібно вибирати простіше. Зараз я ношу Глок 45, подобається він мені, але ця зброя тут рідкісна, тому є ще два ТТ (вони є у всіх і набої не рідкість).
Я не люблю АК, але та ж історія — вони є у всіх — і у мене.
Потрібні речі маленькі та непомітні, наприклад: мати генератор — добре, але краще 1000 запальничок BIC. Генератор у разі проблем — привертає увагу, а 1000 запальничок — займають мало місця, недорогі та їх завжди можна обміняти.
Воду зазвичай збирали дощову, у 4 великі діжки, потім кип'ятили. Була річка, але вода у ній дуже швидко стала брудною. Місткості для води — теж дуже важливі: бочки, відра.»
6) Чи була користь від золота та срібла?
«Так. Я особисто все золото, що було в будинку поміняв на боєприпаси.
Іноді нам в руки потрапляли гроші — долари та дойчмарки, за які купували деякі речі, але це траплялося рідко та ціни були астрономічні, наприклад: банка консервованої квасолі 30-40$. Місцева валюта швидко знецінилася, все набували обміном.»
7) Дорого коштувала сіль?
«Дорого, але кава та цигарки були ще дорожчі. У мене було багато алкоголю, тому я його міняв без проблем, споживання алкоголю зросло більш ніж у 10 разів у порівнянні з мирним часом.
Зараз може бути вигідніше запастися сигаретами, запальничками та батарейками, оскільки вони менше місця займають. У той час я не був "сюрвівалістом", у нас не було часу на підготовку, за кілька днів до того, як гівно потрапило у вентилятор, політики по телевізору повторювали, що все йде за планом, немає приводів для занепокоєння. Коли небо впало нам на голову, то ми взяли те, що могли.»
8) Чи важко було придбати вогнепальну зброю, що міняли на зброю та боєприпаси?
«Після війни у кожному будинку була зброя. Поліція багато зброї конфіскувала на початку війни. Але більшість сховали. Тепер у мене є одна одиниця легальної (з ліцензією), згідно із законом — це називається "тимчасова колекція". У разі заворушень уряд забирає всю зареєстровану зброю, не забувай про це.
Знаєш, є люди, у яких є одна одиниця легальної зброї, але у них є і нелегальна, на випадок, якщо легальна буде конфіскована.
Якщо у тебе є вартісний товар для обміну — досить просто знайти зброю у важких ситуаціях, але потрібно пам'ятати, що найнебезпечніший час — перші дні, і що, можливо, у тебе не буде часу щоб знайти зброю для захисту твоєї родини.
Бути беззбройним під час хаосу та паніки — погана ідея.
У моєму випадку одній людині був потрібен акумулятор для радіо, а у нього були рушниці, тому я поміняв акумулятор на 2 рушниці.
Боєприпаси іноді міняв на їжу, через кілька тижнів їжу на боєприпаси. Ніколи не міняв будинки та ніколи не міняв у великих кількостях.
Далеко не всі знали скільки та що я зберігаю вдома.
Головне зберігати максимум можливого, за площею та по грошах, з часом зрозумієш, що коштує дорожче.
Уточнюю: зброя та боєприпаси будуть завжди найважливішим для мене. Друге місце — може бути протигази та фільтри.»
Довідка: Облога столиці Боснії та Герцоговини Сараєво стала найдовшою облогою в історії сучасної війни. Спочатку вона була обложена силами Югославської народної армії, а потім збройними силами Республіки Сербської і так званими російськими добровольцями, вихідцями з колишніх радянських республік, в основному, з Росії. Облога тривала під час Боснійської війни від 5 квітня 1992 року по 29 лютого 1996 року (1425 днів).