КРИМІНАЛЬНА ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ ЗА ЗАВІДОМО НЕПРАВДИВЕ ПОКАЗАННЯ АБО ВІДМОВУ ВІД ДАВАННЯ ПОКАЗАНЬ
Справедливе та ефективне правосуддя є запорукою розвитку будь-якої сучасної держави. Таке правосуддя має базуватися лише на достовірних та правильно зібраних доказах по кожній конкретній справі. На підставі цих даних встановлюється наявність або відсутність фактів і обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Такими даними вважаються речові докази, висновки експертів, документи та показання.
ПОКАЗАННЯ СВІДКІВ
Свідком вважається фізична особа, якій можуть бути відомі обставини впровадження, і яку викликали для давання показань.
Саме показання свідків часто є найважливішими серед всіх видів доказів. Вони використовуються для вирішення кримінальної, цивільної чи адміністративної справи. І саме вони найбільш повно можуть відтворити картину того чи іншого злочину. Пов’язуючи між собою всі більш значимі факти, що проходять по справі, показання дозволяють встановити обставини, які підлягають доказуванню.
НЕПРАВДИВІ ПОКАЗАННЯ
Цілком зрозуміло, якщо в показаннях свідка повністю або частково перекручено факти, вони є неправдивими. Це суттєво впливає на розгляд справи та винесення законного й справедливого вироку. Лжесвідчення можуть не тільки вплинути на формулювання обвинувачення, але й повністю виключити кримінальне переслідування.
Цікаво, що перший закон щодо свідків, яких було визнано винними у дачі завідомо неправдивих показань, з’явився ще в середньовічній Англії. Свідків, які порушили присягу говорити правду, присуджували до штрафу або позбавлення волі. Якщо засуджений не мав коштів, щоб сплатити штраф, на нього чекало інше покарання — на площі міста його прибивали за вуха до принизливого стовпа.
При розгляді справ неправдивими можуть бути:
- показання свідка або потерпілого;
- висновки експерта чи спеціаліста;
- звіти оцінювача майна;
- переклади.
За надання неправдивих показань, недостовірних та підроблених доказів настає кримінальна відповідальність за статтею 384 Кримінального кодексу України:
- Завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках, — караються виправними роботами на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
- Ті самі дії, поєднані з обвинуваченням у тяжкому чи особливо тяжкому злочині, або зі штучним створенням доказів обвинувачення чи захисту, а також вчинені з корисливих мотивів, — караються виправними роботами на строк до двох років або обмеженням волі на строк до п’яти років, або позбавленням волі на строк від двох до п’яти років.
ВІДМОВА ВІД ДАВАННЯ ПОКАЗАНЬ
Особа, що вважається свідком, на законних підставах може відмовитися від давання показань. Проте, це стосується лише випадків, передбачених Конституцією та законами України. При цьому, при ненаданні показань без поважних причин, наступає кримінальна відповідальність відповідно до статті 385 Кримінального кодексу України:
- Відмова свідка від давання показань або відмова експерта чи перекладача без поважних причин від виконання покладених на них обов’язків у суді, Вищій раді правосуддя, Конституційному Суді України або під час провадження досудового розслідування, здійснення виконавчого провадження, розслідування тимчасовою слідчою комісією чи спеціальною тимчасовою слідчою комісією Верховної Ради України — караються штрафом від п’ятдесяти до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців.
- Не підлягає кримінальній відповідальності особа за відмову давати показання під час провадження досудового розслідування або в суді щодо себе, а також членів її сім’ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.