Начиталася я тут про Польщу всілякого – й прекрасного і так собі.
Ось які висновки за 5 місяців зробила для себе я. Польща – не багата країна, тут ви не знайдете великих доходів, але точно зможете заробляти стільки, скільки вистачає на нормальне життя. Багато людей розглядають цю країну як трамплін, щоб потім переїхати в іншу, більш розвинену європейську державу.
Ми біженці, але по своїй волі я б на це не стала витрачати час, оскільки для того, щоб оформити документи в Польщі, отримати громадянство країни-члена Євросоюзу, знадобиться дуже багато років; а час, ви знаєте, йде, і ми не стаємо молодшими, тобто ви просто витратите його дарма, живучи в Польщі та розглядаючи її як проміжний етап.
Я не розглядаю Польщу для постійного місця проживання. Але Польща підійде для тих людей, які хочуть жити у правовій державі, у цивілізованому європейському монокультурному суспільстві, яке дуже близьке за своїм менталітетом до українського. З усіх європейських країн Польща найближча до нас за ментальністю країна.
Я знаю, що дехто не погодяться і скажуть, що, мовляв, поляки інші та менталітет тут інший, але ці відмінності є мінімальними. Звісно, це інша країна, це не може бути друга Україна, тому закономірно, що у Польщі дещо по-іншому; проте вона найбільш близька нам, і в Польщі нам найпростіше асимілюватися.
Звичайно, аби почуватися комфортно, треба вчити мову. Вдома у нас з чоловіком і дітьми на це, понятно, часу не було. Тому надолужуємо як можемо.
Адже якщо ви претендуєте на якусь роботу, яка є складнішою за звичайну фізичну працю, то потрібно буде доводити знання польської мови, тобто проходити тест, хоча б на рівень B1.
Медицина в Польщі відрізняється від медицини в Україні і досить істотно: у Польщі вона дуже дорога, вона страхова, і не завжди якість послуг медичного характеру відповідає їх вартості.
Щодо пошуку роботи, все залежить від того, на яку роботу ви претендуєте.
По вартості життя тут можу сказати одне. Якщо ви їдете до мегаполісів типу Варшави, Кракова, Вроцлава чи Труймяста, звичайно, життя там буде коштувати набагато дорожче, ніж у менших містах. Але в середньому все знову ж таки залежить від ваших особистих уподобань: хтось, наприклад, може спокійно жити в орендованій кімнаті, а комусь потрібна окрема 3-кімнатна квартира в центрі міста з красивим видом на парк.
Потрібно розуміти, що звикання до нової країни – це тривалий процес, він не проходить за місяць чи два, може піти навіть рік чи два.
Напевно, це все, що я хотіла сказати з цього приводу. Всім добра і миру, де б ви не були і яке б рішення для себе не прийняли.
Передрук без посилання на Ibilingua.com. заборонено.
Фото ілюстративне, спеціально для Ibilingua.com.