Реферат: Красуня з Амура - ur.co.ua
Реферати » Реферати з біології » Красуня з Амура
Красуня з Амура.
З тих пір, як в шістдесятих роках в декоративних акваріумах з'явилися нові риби - амурські косатки, басейн р.Амур став залучати все більшу увагу акваріумістів усього світу. Адже ні-ні, та й з'явиться звідти якась цікава живність, причому не тільки риби, але й різноманітні молюски, креветки, водні рослини. Змінилося і ставлення наших любителів до вітчизняних рибам. Результат не забарився. Лептобоція, ауха, що отримав сумну славу ротан, лінь, змееголов, псевдорасбора - ось далеко не повний перелік новоселів акваріума. До числа останніх сюрпризів Амура можна віднести пічкура-Губача Черського (Chilogobio czerskii Berg).
Перше наше знайомство з цією рибою відбулося в Ленінграді, у великого знавця амурської іхтіофауни Олега Миколайовича Юнчіса. Піскарі-губачи якось відразу сподобалися нам, незважаючи на найцікавіше населення інших акваріумів. Ця стрімка, строкато пофарбована рибка зі струнким прогоністим тілом і витонченої, немов у шапочці, безвусий головкою аж ніяк не нагадувала знайомого з дитинства річкового пічкура (Gobio gobio).
Після довгих невдалих спроб нам все ж пощастило придбати цих чудових пічкурів. Ми випустили їх в акваріум розміром 90х45х55, де мешкали амурські колючі горчаки і ханкінскіе піскарі, плаваючі в одній зграї, пара елеотрісов (Hypseleotris swinchonis) і пара манчжурських лептобоцій. Товариські за своїм характером рибки відразу ж прижилися в акваріумі. Отримані екземпляри були розміром близько 7см. Спочатку вони досить байдуже ставилися один до одного, але з настанням весняних днів поведінка їх різко змінилося: раз у раз вони влаштовували гонки по всьому акваріуму. Частина риб, що відрізняються більшою граціозністю (вони виявилися самцями), стали прямо на очах перетворюватися. Зазвичай тіло пічкурів-Губачов забарвлене в золотисто-зелений колір з хаотично розкиданими яскравими чорними плямами неправильної форми, на плавниках золотисто-оксамитово-чорні розводи. Тепер же ірис очі, горло, задня частина зябрових кришок, нижня передня частина тулуба зробилися мідно-червоними, грудні, черевні і анальний плавники помаранчевими, а живіт сріблясто-рожевим. Верхня третина тіла, до спинного плавника, і простір, що прилягає до зябрової кришці, відливали бірюзою. Чорні плями потьмяніли, але зате уздовж бічної лінії, відтіняючи хребет, з'явилася виразна золотиста смужка. Крім того, під очима і близько предкришкі з'явилися ороговілі вирости, а на місці анального отвору совокупительний папилла - невеликий шиловидний яйцеклад.
Самки змінилися менше. Очі з сірих стали блідо-зеленими, на тілі, як і у самців, замість плям проступила золота смужка, а основний фон став трохи зеленішим. У самок з'явився довгий яйцеклад (1-1.5см), що складається з передньої - широкої частини і задній - вузькою.
За величиною яйцеклада можна було припустити, що ці піскарі відкладають ікру в малодоступні іншим рибам місця. З літературних джерел ми дізналися, що на батьківщині піскарі Черського відкладають ікру в ущелини між каменями або в раковини двостулкових молюсків. Щоб перевірити це, ми терміново дістали звичайну беззубку (Аnаdonta). Ефект перевершив всі очікування. Нерест почався буквально через хвилину після того, як ми помістили раковину в акваріум. Обидві рибки, як по команді, наблизилися до неї, описуючи концентричні, поступово звужуються кола. Наблизившись впритул, вони стали по черзі покусувати стулки раковини, як би перевіряючи, чи задовольняє вона всім вимогам і не таїть чи який-небудь небезпеки. Саме молюск виявився тим відсутньою ланкою, яка забезпечила замикання преднерестового циклу і перехід риб до нересту. Зазвичай на початку нерестового періоду 6oeee активний самець, в кінці - самка. Залежно від активності партнерів існують дві схеми нересту: при більшій активності самця нерест відбувається поперек раковини, при більшій активності самки - вздовж раковини. Пояснити це явище поки не вдається. Може бути, подальші спостереження допоможуть зробити висновок.
Нерест протікає дуже своєрідно. Якийсь час рибки паралельно "парять" на одному місці, потім, різко розганяючись, міцно притискаються один до одного. У цей час яйцеклад самки розпрямляється і потрапляє в щілину між стулками раковини. Так, чергова порція ікринок набуває надійний притулок під перламутровим панциром молюска. Але трапляються і осічки, при яких ікринки, не потрапивши в раковину, осідають на дно. У нашому акваріумі така ікра найбільше цікавила лептобоцій. Вони невідступно слідували за нерестяться піскарями і відразу ж пожирали яка не потрапила в раковину безпритульного ікру. З боку здавалося, що одночасно нерестяться два види риб.
Як пізніше з'ясувалося, беззубка не підходила для ролі няньки, вона ніяк не бажала містити на своєму утриманні чиюсь ікру і періодично випльовувала її назовні. Точно так само поводилася перловица (Unio). Не виключено, що нам попалися непридатні для цієї мети екземпляри молюсків. Крім того, великі побоювання викликала можливість появи глохидий (личинок двостулкових молюсків), які в межах акваріума могли наробити масу бід. Тому довелося піти на хитрість і підсунути рибам замість справжньої черепашки макет. Він представляв собою порожню раковину морського гребінця (Pesten jessoensis) з вкладеним всередину шматком поролону. Стулки раковини стягувалися гумовим кільцем. Ми боялися, що рибки не приймуть цей сурогат, але перші ж нерест розвіяв наші побоювання. Зазор між стулками встановили такий, щоб вся ікра потрапляла в раковину. Після ікрометання ми стискали раковину руками і вільно виймали її з акваріума.
Ми встановили, що пара риб за день відкладає в середньому 20-25 ікринок, за один акт нересту виметиваются 3-5 ікринок. Ікра дуже велика (4мм), перламутрового кольору. близько половини ікринок опинялися незапліднених. Ікра інкубувати при низькому рівні води (не більше 2см), і відходу практично не було. Температура води становила 22-25 °, жорсткість 5 °, рН 7.2. За цих умов ікра розвивається близько десяти днів. Всього за нерест, що тривав з кінця травня але вересень, рибками було відкладено близько 300 ікринок. Однак від отриманого потомства нам вдалося зберегти лише півсотні рибок.
Мальки дуже красиві: чорна смуга вздовж тіла, такі ж смуги і штрихи на непарних плавцях, на черевці бледнорозовая "світиться віконечко". У віці двох-трьох місяців над чорною смугою проступає золота. Рибки дуже напомімінают харацініду Hyphessobrycon stegemani. Зграйка їх виглядає в акваріумі дуже ефектно. У віці семи-восьми місяців риб можна розрізнити по підлозі. так як вони набувають характерну крапчастий забарвлення. Розмір їх у цей момент становить 4-5см.
Годувати дорослих риб нескладно, практично вони поїдають всі види акваріумних кормів. Важливо лише безперервно їх чергувати, щоб риби отримували більше вітамінів. Вигодувати мальків набагато важче, тому що поки не з'ясовано, які саме компоненти живої пилу необхідні їм найбільше. При цьому важливо підтримувати певну концентрацію корму в акваріумі: при найменшому його надлишку мальки гинуть, при недоліку дуже повільно розвиваються.