Кажуть, що розведення кроликів у домашніх умовах є прибутковою і відносно простою справою, яку легко почати і розвинути до серйозних масштабів. У нашому місті, та й в районі зокрема, багато хто займається розведенням кролів різних порід. Нещодавно мені довелося побувати у домоволодінні добре знайомої родини Калашнікових, які проживають у Богодухові. Знаю, що Калашнікови вирощують кроликів вже не один рік, і справа їм ця дуже подобається. Та найбільше полюбляє поратися біля «пухнастих» син Дмитро (фото). Саме з ним і спілкувалася про їхнє захоплення.
Почавши з кількох кроликів, а з розводом допоміг дідусь Валерій Іванович, ще будучи 9-річним, Діма разом з батьком розпочав справу. Юнак слідкував за тим, як голова сім’ї вправно порається біля тварин. До того ж хлоп’як читав літературу, користувався послугами інтернету, радився з дідусем, вивчав, яку необхідно вакцину колоти кроликам. І це – 9-річний юнак!
Сьогодні Дмитру вже 14 років, і він все також захоплюється вирощуванням кролів. Уміє вже сам і клітку змайструвати, і нагодувати, і навести лад у обійсті «пухнастих»… Також встигає і порибалити, поганяти з друзями м’яча тощо.
- Кому як, а мені більш до вподоби активний відпочинок, - говорить Діма. – Я не люблю сидіти цілими днями вдома і нічого не робити. Окрім розведення кроликів, ми ще вирощуємо курей, вуток. Та займатися кролівництвом – подобається найбільше. Взагалі, мрію на майбутнє серйозно займатися такою справою, мати і власну свиноферму. Одним словом, бути господарем і працювати сам на себе. Зараз у нас серед «пухнастих» тварин є німецькі строкаті і сірі велетні, новозеландські руді кролики, новозеландські білі, каліфорнійські, шиншилові. Вважаю, що цих порід поки що нам достатньо. Подобається мені ще й те, що кролі швидко розмножуються, набирають інтенсивно вагу. До того ж і м’ясо кроляче корисне і дієтичне. А ще цікаво спостерігати, як дбайливі кролиці-мами піклуються про своїх дітей. Коли маленьких кроленят багато, то вони розкладають їх на два гнізда і годують по черзі. Також добре вкривають гнізда пухом, і якщо на вулиці прохолодно – то пуху наривають побільше.
Мабуть, ми б ще довго спілкувалися з Дмитром Калашніковим, та час, на жаль, спливав. Молодому господарю необхідно було іти косити траву, поратися по господарству. Здавалося б, за улюблену справу юнак взявся б чимдуж, та в його очах помітила невеликий сум. Запитую: ”Дімо, у чому річ, тебе щось тривожить?”
- Так, Ви вірно помітили. Сумно від того, що моєму батькові прийшла повістка, і можливо його заберуть у АТО. Тож доведеться мені разом з мамою потім за все дбати. Хто знав, що так все обернеться…
Лише міцності духу, витримки і надії на краще хочеться побажати молодому хазяїну. Нехай у родині все буде гаразд, всі будуть живі і здорові. А в майбутньому, упевнена, Дмитро стане відмінним господарем.