10 лютого: на небі ні хмари, температура під двадцять тепла (це з ранку), море спокійне … Можливо, апостолу просто не пощастило з погодою? Ні, швидше нам вона посміхнулася. Перше, «готельне» враження від Мальти: синє море, синє небо і жовті скелі. Блакитний, жовтий і синій.
Мальта – іграшкова країна. Якщо встати на найвищу її точку, в Мдині, то на всі боки видно море. У першу хвилину стає якось не по собі, на думку спадає океан Соляріса: дороги, автобуси, люди, церкви, поля – не більше ніж чиясь вигадка, бутафорія … У цій країні немає жодної річки, жодної гори, а кілька кварталів з двома-трьома вулицями вже називаються містом. Тут главу кабінету можна побачити за сусіднім столиком в кафе, а півгодинна поїздка на дачу вважається стомлюючою процедурою. Тут можна сісти на автобус і де завгодно – і рано чи пізно він привезе тебе до помешкання. Мальта – казкова країна.