На головну
Економічна експансія Китаю
Рис.3. Пекін
Починається епоха економічної експансії Китаю. Так вважає Олексій Маслов, професор з Росії, завідувач Відділенням сходознавства національного Дослідницького Університету «Вища Школа Економіки». В ході численних виступів і обговорень на Дев'ятій Міжнародній конференції з ризик - менеджменту в Алмати, учасники намагалися зрозуміти: де, в якому регіоні спостерігаються ознаки економічного відродження світової економіки? І звідки можна очікувати найбільших небезпек і потрясінь, які неминуче присутні при глибокої перебудови світової економічної «архітектури».
Як це не дивно, найбільші надії і тривоги багато економістів і політологів пов'язують саме з Китаєм. І для цього є всі підстави.
Олексій Маслов давно вивчає Китай і вважається авторитетним експертом по цій країні. Відомий фахівець з політичного і соціально-економічного розвитку країн Східної та Центральної Азії, він не раз працював експертом на міжурядових і міжвідомчих переговорах з Китаєм і країнами ШОС.
- Сьогодні провідною тенденцією в економічній діяльності Китаю на міжнародних ринках стає експорт капіталу. - Вважає він. - Спостерігається стрімкий вихід Китаю за межі своїх кордонів. Йде активізація придбань зарубіжних активів. Наприклад, у сфері енергетики Китай переходить від покупки енергоносіїв до покупки родовищ. [9]
В даний час більше 7000 товарів не обкладаються митом. - Інтенсифікувалися переговори про створення зони вільної торгівлі з Південною Кореєю. Китай прагне «обійти» Японію в динаміці економічного співробітництва з регіональними сусідами. Китай і Республіка Корея завершили на початку вересня 2013 року перший етап переговорів, за підсумками якого було досягнуто домовленості про звільнення від митних зборів 90% їх товарообігу. - Китай не припиняє зусиль зі створення тристоронньої зони вільної торгівлі Китай - Японія - Південна Корея, проте тут є політичні труднощі в зв'язку з наявністю територіальних суперечок з Японією.
Китай, тим не менш, не втрачає інтересу до цієї ідеї, тому що в разі створення цього об'єднання трьох країн стане майже рівновеликих Євросоюзу і США з сукупним ВВП близько 15 трлн. дол., і сукупним товарообігом 5,5 трлн. дол. На експертному рівні Китай починає просувати ідею тристороннього співробітництва Китаю - Росія - Південна Корея зі створення спеціальної економічної зони на російському Далекому Сході.
Розуміючи обмеження співпраці в рамках БРІКС Китай, проте, використовує і цей формат для посилення своїх глобальних позицій. Пекін претендує на роль фінансового і політичного лідера БРІКС. В ході зустрічі глав країн БРІКС в Санкт-Петербурзі у вересні 2013 року була досягнута домовленість про створення Банку розвитку і Валютного пулу БРІКС. Обсяг капіталу Банку складе 50 млрд дол., А валютного пулу - 100 млрд. Дол. З яких Китай внесе - 41 млрд дол., Бразилія, Індія і Росія - по 18 млрд дол., А Південна Африка - 5 млрд дол. Провідна роль Китаю в Пулі обумовлюється не тільки його фінансовим внеском, а й досвідом роботи в подібного роду інститутах. Валютний пул країн БРІКС буде функціонувати за зразком Східноазіатського валютного пулу, створеного в розпал світової кризи 2008-2009 рр. [10]
На тлі кризи в Європі Китай «потихеньку» починає заливати Європу кредитами, починає щедро обдаровувати кредитами і Центральну Азію. Ситуація починає нагадувати ту, що була в 2008 році, коли Китай, в пору економічної кризи скупив ряд найбільших підприємств Казахстану, Киргизії, Таджикистану. Але не тільки тут - були скуплені великі підприємства в Швеції, Австралії, Канаді та багатьох інших країнах. Інвестиції Китаю в США складають 50 млрд. Доларів, в Австралії - 50 млрд. Доларів; в Канаду -38 млрд. доларів. Потім йдуть Бразилія - ??25, Великобританія - 15, Індонезія - 14, Росія - 13, Казахстан - 10 млрд. Доларів.
Китай веде активну «економічний наступ» на Африку і Латинську Америку. Інвестиції в африканські країни за останні роки склали 15 млрд. Доларів. Активно розвивається торгівля, Китай завалює своїх партнерів порівняно недорогими товарами. Він домігся зменшення торгових тарифів. Дуже ймовірно, що до 2015 року Китай стане основним торговим партнером Південної Америки. Зараз його частка становить 25%.
Китай - найбільший кредитор СНД. Ось останні дані. Білорусія: 2011 рік - 1 млрд. Доларів; 2012 рік - вже 12 млрд. Доларів інвестицій. Загальний обсяг китайських вкладень склав - 16 млрд. Доларів.
Україна: в 2011 китайця виділили «Нафтогазу» кредитну лінію на 3,65 млрд. Доларів, щоб допомогти українцям замінити дорогий газ дешевим вугіллям. У 2012 році - виділення 3 млрд. Доларів під поставки зерна протягом 15 років.
Туркменістан: кредити на 2 млрд. Доларів. 40% їх припадає на нафтогазову галузь.
Таджикистан: виділені 1,6 млрд. Доларів. 59% відправлені на розвиток галузей ПЕК.
Киргизія: 2010 - 2013 роки - кредити загальною сумою в 900 млн. Доларів. Виділено також кредит в 129 млн. Доларів для реабілітації доріг.
Казахстан: 2009 рік - 10 млрд. Доларів, з них 3 млрд. Прямих інвестицій. 2011 рік - 7 млрд. В енергетичний сектор (КазМунайГаз). Китай потроху захоплював ринки і сьогодні він - основний покупець експортної продукції Казахстану (18,5%).
Деякі експерти вважають, що китайці в довгостроковому плані вибрали неправильну стратегію. Вони, з запізненням на сто років, повторюють помилки великих розвинених країн. США в минулому столітті мали багато активів за кордоном, але життя показало, що врахувати всі ризики неможливо. Економічні та політичні ризики зачату непередбачувані і покупки зарубіжних активів треба робити з обережністю, щоб не втратити гроші. На думку деяких, Китай сьогодні робить ту ж помилку. Олексій Маслов з ними не згоден.
- Є велика різниця між сьогоднішнім Китаєм і тодішніми США, - вважає він. - Китайці менше звертають увагу на те, щоб «ввічливо» поводитися на ринку. Якщо для Європи криза має, крім економічних, ще політичну і психологічну складові, то для Китаю такої проблеми немає. Він просто приходить і купує цілий кущ підприємств, а то і галузь в цілому. З точки зору європейців, великою проблемою є те, що в Китаї оцінка ризиків знаходиться в зародковому стані. Це дійсно так. Але Китай живе трохи іншим. Китайці вважають, що позаду у Китаю - вічність, попереду - вічність і падіння виробництва на кілька відсотків для них нічого не значить. Китайці розглядають 50-80 роки минулого століття як вимушене перепідпорядкування своєї економіки Заходу. Зараз, вважають вони, Китай повертає своє законне місце в світовій економіці, і сьогодні всім країнам доведеться рахуватися з новими азіатськими лідерами, імен яких багато поки ще не вивчили. У Китаї до влади прийшла команда ще більших прагматиків і реалістів, ніж навіть за часів Ден Сяопіна. І ця команда буде ревно переформатувати світову економіку «під себе». Результат буде видно, я думаю, вже в наступному році.
Звичайно, саму огром стоять сьогодні перед Китаєм проблем теж не можна недооцінювати. У країні вже не перший рік є зростання інфляції. Незважаючи на штучне підтримання юаня, яке теж все більш загострює полеміку з цього питання з фінансовою владою США. З 2010 року юань просів на 9% - це серйозно.
Друга проблема - це заборгованість підприємств і перекредитування економіки. Загальний банківський борг уряду Китаю - 49,2% ВВП (на кінець 2012 року). Заборгованість місцевих органів влади зросла в 2012 році до 25,1% ВВП і склала близько 2 трлн. доларів, у порівнянні з 23,4% ВВП на кінець 2011 року. За рік зростання на 2, 7% - це теж дуже багато. Крім того, в Китаї йде значне зростання тіньової економіки. Це також посилює тиск на ринок і веде до зростання інфляції. Закритість китайського ринку для ряду видів діяльності сильно заважає залученню як зовнішніх, так і внутрішніх інвестицій.
Економісти відзначають, що сьогодні йде запекла боротьба світових держав за краще місце на фінансових і кредитних ринках. Загальний обсяг кредитів в КНР зріс з 2008 року на 72%. Китай прагне інтернаціоналізувати юань, це частина його боротьби проти гегемонії долара. Завдання КНР: до 2015 року перевести третину свого торгівлі на юані. Уже спостерігається активний перехід на пряму торгівлю З Росією, Білоруссю, Малайзією, Сінгапуром, Австралією, Казахстаном, Бразилією, Аргентиною.
Йде прив'язка національних валют до юаня. Механізм вже створено: договори про валютні свопи (взаємної продажу) з 11 країнами. Надалі він буде тільки вдосконалюватися і розвиватися.
Одним з показників фінансової експансії Китаю є стрімке зростання депозитів в банках Гонконгу - з 90 млрд.доларів в 2009 році до 600 млрд. Доларів в 2013 році. Сьогодні азіатські валюти слідують за юанем, а не за доларом. При зміні курсу долара на 1% валюти Східної Азії змінюються в тому ж напрямку на 0,38%. При зміні юаня - на 0,53% Китай активно прагне «прив'язати» до юаню валюти таких країн, як Південна Корея, Сінгапур, Індія, Малайзія, Філіппіни, Таїланд, Тайвань, Південна Африка. Постійно йде робота по створенню зон вільної торгівлі. Останній приклад - запропонована Китаєм зона вільної торгівлі між Китаєм, Японією і Південною Кореєю.
Країни Центральної Азії, в їх числі і Казахстан, при вирішенні питання про інтеграцію прагнуть насамперед до отримання для себе максимальної вигоди, нікому не потрібне об'єднання заради об'єднання. Одна модель подібного об'єднання - це те, що ми бачимо на прикладі Митного союзу, де країни намагаються торгувати на рівних. І ми бачимо, як Казахстан тут «просів». Його економіка не може конкурувати з російською «на рівних». Тому що це хоча і юридично справедливе, але практично - штучне утворення.
І є інша модель інтеграції, яку протягом останніх тисячоліть просуває Китай, який не створює «млявих» спілок. Він просто приходить і скуповує пріоритетні об'єкти економіки країни. Він не нав'язує нічого, крім того, щоб всі його економічні партнери визнавали домінування китайських моделей розвитку, китайської культури. Так було до 19 століття, сьогодні повертається та ж модель.
- Я думаю, що схожа схема буде запропонована і для країн Центральної Азії - вважає професор Маслов. - І тоді Росія, з її дуже складними моделями різних інтеграційних союзів може залишитися осторонь світового розвитку.
Казахстану, розташованому між двома світовими державами, в умовах зростаючого економічного домінування Китаю на світових ринках, доведеться робити важкий вибір. [9]
висновок
«Ми все більше ніж за півстоліття не тільки змінили бідний і відсталий старий Китай, а й побудували цілком сучасну промислову систему. За час, що минув з моменту утворення нового Китаю, валовий внутрішній продукт збільшився в 56 разів. Помітно зміцнилася економічна, оборонна та науково-технічна міць нашої країни, промисловість, сільське господарство наука і техніка і багато інших областей стали одними з найбільш передових у світі ». Цзян Цземінь. Генеральний секретар ЦК КПК з 1989 по 2002
Підводячи підсумки проведеного аналізу, необхідно додати ще пару слів щодо китайської моделі зростання. Приклад Китаю довів, що вивірена і грамотна політика уряду здатна збудувати цілісний економічний механізм, здатний інтегруватися в світову спільноту після довгих років ізоляції. Звичайно, випадок з КНР далеко не єдиний, в Азії досить багато прикладів країн мали досить схожі шляхи розвитку, і домоглися настільки ж грандіозних успіхів у короткі терміни. Унікальність Китаю в іншому, в збереженні високих темпів зростання протягом останніх 30 років. Забезпечувалося це, перш за все, тим, що уряд провело економічне реформування ключових галузей господарської системи. Його проведення пройшло швидко і вкрай ефективно. Сам характер реформування, виявлений в ході аналізу як ліберальний, лише сприяв закріпленню успіху. Скорочення навантаження держави на економіку відкрило багаті можливості для формування ринкової економіки.
У наш час Китай вже не являє собою закриту соціалістичну економіку як 30-40 років тому, тепер це система, активно переймає ринкові принципи для будівництва фундаменти нової економіки. Сьогодні Китай стоїть перед обличчям нового етапу «реформ відкритості». Їх успіх або неуспіх зумовить, чи зможе країна вперше за 10 років настав століття просунути економіку на новий рівень. Для цього потрібно зберігати високі темпи зростання, усіма силами виявляти позитивні тенденції, підвищувати якість приросту економіки і вирішувати інші питання. Важливо вивчати досвід минулого, аналізувати його досягнення і невдачі. Вибір, який буде зроблений, визначить шлях, згідно з яким Китай розвиватиметься далі.
Особливості економічного зростання Китаю | Вступ | Глава 1. Економіка Китаю | Мирне піднесення Китаю. | Китайська модель розвитку. | Перспективи розвитку економіки Китаю в 2014 році |