Біологічний ритм – це самоподдерживающийся автономний процес періодичного чергування станів організму і коливань інтенсивності фізіологічних процесів і реакцій. Завдяки біоритмам забезпечується внутрішній рух, розвиток організму, його стійкість до впливу факторів навколишнього середовища. Це здійснюється за рахунок ритмічного чергування процесів анаболізму і катаболізму (Оранський І. Е, 1988). Боротьба протилежностей, яка обумовить рух (розвиток), лежить в основі адаптаційних процесів, що забезпечують синхронізацію фізіологічних функцій організму з різноманітними змінами навколишнього середовища. Дослідження біоритмів дозволяє оцінювати реактивність, функціональний стан і адаптаційні можливості організму (Комаров Ф. І., [и др.], 1989).
Вивченням біоритмів живих систем, їх зв'язку з ритмами, існуючими в природі, займається відносно недавно виникла наука – хронобіологія (біоритмологія), складовою частиною якої є хрономедицина.
Остання, за допомогою використання хронобіологіческіх параметрів, в основному вирішує завдання, пов'язані з поліпшенням діагностики, профілактики та лікування патологічних станів у людей (Комаров Ф. І., [и др.], 1989).
У нашій країні опубліковано багато робіт, присвячених питанням биоритмологии (Алякринский Б. С., 1975, 1983; Моїсеєва Н. І. [та ін.], 1981, 1985; Дильман В. М., 1981, 1986; Туркменії М. Т ., 1983; Деряпа Н. Р. [и др.], 1985; Степанов С. І., 1986; Комаров Ф. І., 1989). Оскільки в Біорітмологіческій аспекті здоров'я являє собою оптимальне співвідношення взаємопов'язаних ритмів фізіологічних функцій організму та їх відповідність закономірним коливанням середовища проживання, аналіз змін цих ритмів і їх неузгодженості допомагає глибше зрозуміти механізми виникнення і розвитку патологічних процесів, поліпшити ранню діагностику хвороб і визначити найбільш доцільні тимчасові схеми терапевтичних заходів.
Існує кілька класифікацій біоритмів, залежно від критеріїв, покладених в їх основу.
По приналежності до класу явищ ритми підрозділяються (Оранський І. Є., 1988):
I. Ритми неживої природи.
II. Ритми живої природи:
в) людини.
В даний час в людському організмі виявлено більше 500 біоритмів на різних структурних рівнях: клітинному, тканинному, органному, організмовому (Воложин AM, Суботін Ю. К., 1998).
Біоритми характеризуються широким діапазоном періодів – від мілісекунди до декількох десятків років. У зв'язку з цим розрізняють низько-, середньо і високочастотні біоритми (Смирнов К. М. [и др.], 1980; Оранський І. Є., 1988; Halberg F., 1969):
1. Ритми високої частоти – від часток секунди до 30 хв (осциляції на молекулярному рівні, ритми електроенцефалограми, скорочення серця, дихання, перистальтика кишечника).
2. Ритми середньої частоти – від 30 хв до 6 сут включають:
а) ультрадіанние – від 30 хв до 20 год. Сюди відносяться коливання головних компонентів сечі і крові з частотою одного циклу близько 20 год, повторення стадій швидких рухів очей через кожні 90 хв сну, процеси секреції;
б) ціркадіанние (цілодобовий) – від 20-28 ч. Вони синхронізовані з обертанням Землі навколо осі, зміною дня і ночі (ритми сон – неспання, добові коливання різних фізіологічних параметрів – температури тіла, артеріального тиску, частоти клітинних поділів та ін.) . Ці ритми найбільш стійкі і зберігаються протягом життя організму;
в) інфрадіанние – від 28 год до 6 сут. Ці ритми найменш вивчені (тижневий ритм виділення з сечею деяких гормонів).
3. Ритми низької частоти (від 7 днів і вище).
а) ціркасептідіанние – 7 днів (околонедельний);
б) ціркавігінтідіанние – 21 день;
в) ціркатрігінтідіанние – 30 днів (місячний);
г) Ціркануальние – близько 1 року;
д) макрорітми – обумовлені циклами сонячної активності з періодами 2 роки, 3 роки, 5 років, 8 років, 11 років, 22 роки, 35 років;
е) мегарітми – понад 10 років.
Низькочастотні ритми процесів життєдіяльності, так само як і добові (ціркадіанние), широко представлені в організмі і мають зв'язок з геофізичними і соціальними чинниками. В основі виділення кожного з біоритмів лежать чітко реєстровані коливання якого-небудь функціонального показника. Наприклад, околонедельному біоритму відповідає рівень виділення з сечею деяких гормонів, околомесячному – оваріально-менструальний цикл у жінок, сезонним біоритмам – зміна тривалості сну, м'язової сили, захворюваності та ін., Окологодовим – ріст і фізичний розвиток дітей, імунітету. Мегарітми виявляються в зміні чисельності популяцій, видів тварин, спалахах епідемій.