Чотири останні роки весняна пора для Одеси стає періодом масової активізації проросійських сил. І одночасною демонстрацією того, що на прикладі стратегічно важливого міста-мільйонника, держава практично нічого не робить для усунення загрози повторних заворушень проросійських колаборантів і виступів проти України як держави.
Після того, як окупаційні плани Кремля щодо Одеси у травні 2014 року провалились, діяльність ворожих спецслужб, агентури та місцевих колаборантів змінила свій формат, пише Сергій Стерненко для Gazeta.ua. Представники місцевої влади, які вчора стояли під російськими прапорами, сьогодні намагаються створити ілюзію свого «патріотизму», по факту просто пропагуючи регіональний сепаратизм.
Що стосується проросійських осіб з числа місцевого «антимайдану» («куликовців») — то вони періодично проводять свої акції протягом року, а інший антиукраїнсько налаштований електорат — долучається до сакральних для них дат:
Щороку практично кожна така «знакова» подія стає своєрідним випробуванням для міста. Супроводжується заворушеннями, нападами на патріотичні сили як з боку поліції, так і від тих, кого в ці дні на вулицю тягне ностальгія за СРСР. І ці дати об’єднують між собою три категорії населення: політиків, місцевих «куликовців» та, такий ласий для перших, електорат.
Представники місцевої влади отримують з цих заходів свої вершки у вигляді симпатій електорату, толерантного до культу СРСР та Росії. «Антимайданівці» відпрацьовують свій рубль, відкрито пропагуючи колабораціонізм. Усі ситі, всі задоволені.
«Прикрашає» цю щорічну історію те, що міський голова Геннадій Труханов має російське громадянство та одночасно доступ до державної таємниці. Має свою більшість у раді із складу членів партії «Доверяй делам», котрі у більшості своїй — колишні «регіонали» та комуністи. Де-факто ця фракція входить до коаліції із «Морською» партією Ківалова, «Опоблоком» та БПП.