Катерина Миколаївна Гончарова (1809 р Москва - 1843 р Сульц) - в заміжжі баронеса Геккерн,фрейліна, сестра Н. Н. Пушкіної, дружина вбивці А. С. Пушкіна Жоржа Дантеса.
1. Біографія
Дитинство і юність провела в будинку Гончарових в Москві. Отримала домашню освіту. Любов до музики успадкувала від батька. Цікавилася літературою [1]. У 1834 році, на запрошення Наталії Миколаївни, Катерина та Олександра Гончарова переїхали до Петербурга, в будинок Пушкіних. Молодша сестра сподівалася, що в столиці вони швидше влаштують свою долю. Сестри стали бувати в світлі. У грудні 1834 р Катерина отримує шифр фрейліни імператриці.
З Дантесом познайомилася восени 1834 року. Д. Ф. Фикельмон в своїй щоденникової записи з приводу дуелі Пушкіна відзначала:
Одна з сестер пані Пушкіної, на жаль, закохалася в нього [Дантеса], і можливо, захоплена своєю любов'ю, забула про все те, що могло через це статися для її сестри; ця молода особа частішають можливості зустрічей з Дантесом; нарешті, всі ми бачили, як росла і посилювалася ця згубна гроза!
(Див. Статтю Дуель Пушкіна з Дантесом).
Пропозиція Дантеса було зустрінуте у вищому суспільстві Петербурга з подивом і недовірою.
... його [Дантеса] пристрасть до Наталі не була ні для кого таємницею. Я прекрасно знала про це, коли була в Петербурзі, і я досить потішалася з цього приводу; повірте мені, що тут має бути щось підозріле, якесь непорозуміння і що, може бути, було б дуже добре, якби цей шлюб не мав місця
писала О. С. Павлищева, сестра Пушкіна [2]. Деякі пушкіністи вважають, що Катерина Миколаївна була коханкою Дантеса і їх зв'язок почалася влітку 1836 року. Зв'язок з фрейліною імператриці, якби про неї стало відомо, спричинила б за собою серйозний скандал. Пізніше «прийомний батько» Дантеса Геккерн писав Нессельроде, що цей шлюб він «закабалив себе на все життя» [3].
Дантес не їздив в будинок нареченої, Катерина Миколаївна бачилася з ним тільки у своєї тітки, фрейліни Загряжской. Весілля відбулася 10 січня 1837 року. Вінчання проходило за двома обрядами: католицькому (в церкви Св. Катерини) і православному (в Ісаакієвському соборі). Пушкін відхилив післявесільних візит молодих.
Цілком ймовірно, що Катерина знала про майбутню дуель і не попередила сестру.
У 1837 році Катерина Миколаївна виїхала слідом за чоловіком до Франції. Подружжя Дантес здебільшого жили в Сульц. Сестри порвали з нею будь-які стосунки. З Катериною листувалися лише мати і брати (зі старшим, Дмитром, вона дружила з дитинства).
Катерина Миколаївна народила трьох дочок:
· Матильду-Євгену (19 жовтня 1837 року - 1893 г.),
· Берту-Жозефіну,
· Леоні-Шарлотту (4 квітня 1840 року - 1888 г.)
і прагнула подарувати чоловікові спадкоємця. 22 вересня 1843 вона народила довгоочікуваного сина, Луї-Жозефа (ум.27 вересня 1902 г.). Померла 15 жовтня 1843 роки від післяпологової гарячки.
Незвичайною була доля третьої дочки Катерини Миколаївни, Леоні. У бесіді з кореспондентом газети «Новий час» Луї-Жозеф Геккерн-Дантес сказав наступне:
Пушкін! Як це ім'я пов'язане з нашим! Чи знаєте, що у мене була сестра, - вона давно покійниця, померла душевно-хворий. Ця дівчина була до мозку і кісток російської. Тут, в Парижі, живучи у французькій родині, у французькій обстановці, майже не знаючи російських, вона вивчила російську мову, говорила і писала по-російськи трохи краще багатьох росіян. Вона обожнювала Росію і найбільше на світі Пушкіна.
Дочка сенатора Другої імперії, перед якою були відкриті двері самих аристократичних салонів Парижа, не цікавилася світським життям. Вона самостійно пройшла на дому курс Політехнічної школи, і «за словами своїх професорів, була першою ...». В одній зі сварок з батьком, Леонія кинула йому в обличчя звинувачення у вбивстві Пушкіна.
1. У сімейному архіві Дантесів в Сульц зберігаються два альбоми Е. Н. Гончарової. Це збірники поезії, складені нею в 1833 році в Полотняному заводі. В альбоми Гончарової включені твори всіх видатних поетів того часу (в тому числі чотири вірші Пушкіна) і п'єса «Лихо з розуму» А. С. Грибоєдова. (Н. А. Раєвський, «Вибране», М .: Художня література, 1978, с.312)
2. (Н. А. Раєвський, Вибране, М .: Художня література, 1978, с.328)
3. Відомо, що за два тижні до сватання до Е. Гончарової Дантес сватався до княжни Барятинської, але отримав відмову (Яшин М. Хроніка преддуельних дней.-Зірка, 1963, №8, с. 172)