На нещодавній прес-конференції в Харкові голова Національного космічного агентства Олександр Зінченко, наголошуючи на необхідності розвитку космічної галузі України та запуску українського державного супутника, згадав і про наше місто. Згадав, нажаль, не в кращому розрізі. На думку пана Зінченка, переглядаючи щорічні знімки з космосу, легко побачити, як наприклад у Дніпропетровську зменшується площа зелених насаджень.
Слова державного чиновника - не дивна для будь-кого з мешканців нашого міста. На початку весни кожного року Дніпропетровськ втрачає декілька десятків здорових дерев через те, що комусь необхідно збудувати торгівельний центр, автомийку чи магазин. Всі, включно з працівниками Зеленбуду, які здійснюють вирубку дерев, розуміють, що відбувається це незаконно. Знає про це наш мер Іван Іванович Куліченко та міські депутати. Які ж дієві міри застосовують вони, щоб боротися з незаконною вирубкою здорових дерев? Відповідь проста - вони роблять її законною.
Цього року зрубано 16 абсолютно здорових сорокарічних дерев на вулиці Академіка Янгеля. Мешканці району про винищення дерев повинні були дізнатися, відвідавши міфічні громадські слухання, на яких вони „поставили підписи" і „дали згоду" на вирубку дерев.
Тема проведення (точніше НЕпроведення) громадських слухань - не нова й доволі болюча для нашого міста. Вони відбуваються там, куди не може дійти ніхто з бажаючих, а ті, хто збираються таки на свої таємні сходини, приймаючи вигідні забудовникам рішення, одразу втрачають пам'ять про цю подію та й свідомість змінюють докорінно.
Що є причиною такого природного парадоксу - магнітні бурі чи втручання інопланетян - поки що наукою не з'ясовано. Але під час акту перетворення маленької оази на кам'яно-бетонні джунглі мешканці району, нічого не розуміючи, кинулись захищати дерева. Більш того, розглядаючи ксерокопії протоколу зборів, на яких вони поставили підписи під дозволом на вирубку дерев та будівництво багатофункціонального комплексу, жоден з них своїх підписів не признав.
Як зазначено у статті 5 Конституції України, єдиним джерелом влади у країні є народ, і протидія волі народу з боку органів державної влади та місцевого самоврядування є прямим порушенням Конституції України. Представники місцевих силових структур, вочевидь, з цією статтею не знайомі. Зокрема, службовці ОМОН, які з використанням сили розігнали протестну акцію мешканців району, не давши їм завадити повалення та розпил дерев. Акцію, як виявилося пізніше, цілком законну.
Історія загиблих дерев проста й тривіальна. В серпні 2008 року цю ділянку нібито оглянула спеціальна комісія на чолі із заступником начальника міського управління житлового господарства Г.В. Пінчуком, яка 15 серпня розродилася Актом обстеження зелених насаджень, які підлягають вирубці. Нібито - як застарілі й хворі. За що замовник обстеження, ТОВ «Імпульс +», повинен був заплатити до бюджету міста 65 740 гривень. Вочевидь, грошики не затрималися і 11 грудня 2008 року мер міста Іван Куліченко своїм рішенням надає дозвіл на вирубку цих дерев.
У протоколі про відведення земельної ділянки в оренду під будівництво, затвердженому виконкомом міської ради тоді ж у грудні 2008, йдеться про те, що на орендованій ділянці в районі будинку на вулиці Академіка Янгеля, 14 буде відбуватися будівництво підприємства торгівлі та кафе „з максимальним збереженням зелених насаджень". Треба підкреслити словосполучення „максимальне збереження" та не забути, що залишилось лише 3 рослини, хоча, можливо, їх просто не встигли спиляти.
Як неодноразово писав Дніпроград, подібне свавілля буде продовжуватися ще не один рік через одну просту річ - утаємниченість генерального плану міста для простих його мешканців. Слухаючи головного архітектора Юлію Саєнко про Правила забудови міста, складається враження, що навіть у ці правила можна щось дописати „по ходу". Але там - загальні принципи. Що вже казати про конкретні будинки, квартали й двори, які переглядаються „перегляду" чи не кожній сесії міської ради. Городянам залишається тільки хапатися за голови й посилати прокльони на адресу крадькуватих чиновників та нахабних забудовників, спостерігаючи за тим, як черговий зелений куточок або архітектурна пам'ятка перетворюються на витвір хворої фантазії футуриста зі скла і бетону.
Цього разу тандем бізнес-влада відіграв стовідсоткову комбінацію, немов з підручника «Теорія корупції», який вже давно став настільною книгою багатьох «гравців у життя українців». Але не потрібно забувати про матч-відповідь, бо, як відомо, загнаний у глухий кут поранений звір може чинити неабиякий опір.
Автор: Вадим ЧЕРЕЧЕЧА