На головну сторінку Всі книги
За всю історію розвитку людського суспільства виникло декілька типів економічних організмів. Вони розвивалися в певній послідовності - в порядку переходу від найпростіших господарських структур до все більш складних.
Початковою і самої тривалою була епоха первісно-громадського ладу, яка завершилася 7-9 тисяч. років тому і з якої не вишли ще окремі племена, що проживають у важкодоступних місцях Азії, Африки і Латинській Америці. У цій епосі виділяються два етапи: період збирання і привласнення дарованих природою життєвих коштів і другий період, коли люди стали створювати корисні продукти своїм трудом. Людина в той час знаходилася в повній залежності від навколишнього природного середовища. Примітивність знарядь труда виключала можливість боротьби за виживання поодинці. Природною була спільна діяльність, а єдино можливої і необхідної колективна власність. Спільно привласнювалися і охоронялися зайнята общиною дільниця землі, знаряддя колективного труда, загальне житло. Плоди спільного труда привласнював весь родовий колектив. Мінімум результатів диктував зрівняльний розподіл.
Вдосконалення знарядь труда і форм господарювання розширювали потреби первісних людей і вносили зміни в економічний організм общини. Поява лука і стріл створила можливість добути звіра поодинці і поклала початок розпаду зрівняльних форм розподілу.
З розвитком землеробства і скотарства общини спеціалізуються на виробництві певних продуктів, відбувається їх економічне відособлення, виникає міжгромадський обмін продуктами труда.
Всередині общини став розвиватися новий тип господарства, починається індивідуальне (сімейне) привласнення, а сама родова організація поступово перетворюється в общину. У більшості країн Азії, Африки і Латинської Америки і зараз община - складова частина їх суспільного пристрою. Громадська власність мала велике значення в житті селянства і козацтва в Росії.
На рубежі IV і III тисяч. до н. е. виникло рабовласницьке суспільство. Його основу складала приватна власність на землю і на раба. Вона і зумовлювала істоту соціально-економічних відносин цього суспільства. Загарбницькі війни забезпечували масову притоку полонених, - дешевої робочої сили для рабовласницьких латифундій. Згодом малопродуктивний труд рабів при підвищенні ринкових цін на них внаслідок ослаблення військової потужності рабовласницьких держав, зробили невигідним купівлю і зміст рабів. Великі землевласники стали дробити свої маєтки на дрібні дільниці і віддавати їх для обробки рабам і вільним селянам, що. Підневільні селяни були вимушені віддавати своїм господарям значну частину вироблюваної продукції. Відносини власності зазнали чергової зміни, здійснився перехід до феодального економічного пристрою.
Соціально-економічні відносини феодалізму мали ряд великих відмінностей і переваг в порівнянні з рабством. Належна феодалам земля ділилася на панську і селянську. Остання в багатьох країнах поступала в користування сільських общин і потім дробилася на наділи, які давалися селянам для господарювання. Селяни і ремісники мали особисту власність, перехідну по спадщині. Вона розповсюджувалася на сільськогосподарські знаряддя, робітник і продуктивна худоба, птаха, житловий будинок, господарські споруди. Економічна залежність кріпосного селянства від поміщика реалізовувалася в формі панщини, оброка і грошової ренти. Поступово відносини кріпака з феодалом перетворювалися в договірні і оброчно-грошові. Залежний працівник все більше починав бути схожим на орендаря.
Більш прогресивною в порівнянні з всіма попередніми системами є капіталістична економіка. Тут не тільки земля, але і всі основні засоби виробництва знаходяться в приватній власності у буржуазії.
Капіталізм кладе кінець внеекономическому примушенню до труда, особистої залежності працівника від господаря засобів виробництва. Нова система засновується на вільному труді найманих працівників і свободі підприємницької діяльності. Прагнення до отримання більшого доходу послужило і служить могутнім стимулом розвитку і вдосконалення виробництва. Приватна капіталістична власність не вичерпала своїх можливостей до забезпечення прогресу суспільства загалом.
Капіталізм в промисловій сфері почався з простої кооперації труда, коли під одним дахом, під початком одного господаря-власника об'єднується багато людей для виконання однорідної роботи. На другому етапі на зміну простої кооперації прийшла більш складна форма організаційно-економічних відносин - мануфактура. Ця форма господарської діяльності заснована на переважно ручних знаряддях труда і розподілі праці всередині майстерні. Вона почалася в Європі з середини XVI в. і продовжувалася до останньої третини XVIII в. Спеціалізація труда, його роздроблення при створенні готового продукту на складові частини розвивало у робітників майстерність, вело до зростання продуктивності труда. Мануфактура підготувала необхідні передумови для переходу до машинної стадії виробництва.
Перехід до машинного виробництва (кінець XVIII середина XIX в.) підвів під капіталістичну економіку якісно нову технічну основу, що не могло не внести зміни в зміст і відносини власності. Науково-технічний прогрес посилив концентрацію виробництва, привів до народження великих заводів, фабрик. Одноосібних капіталів для освоєння нових виробництв стало бракувати. Друга половина XIX в. ознаменувалася найбільшими відкриттями в науці і техніці, швидким розвитком машинного виробництва. Відбуваються структурні зміни в капіталістичній економіці, швидко розвивається паровозостроение, залізничний, річковий і морський транспорт, а до кінця віку - автомобілебудування, літакобудівний. Індивідуальним капіталам освоєння нових капіталомістких галузей господарства виявилося не під силу, отримує прискорений розвиток колективна, акціонерна форма господарювання.
З концентрації виробництва народжуються монополії, які сосредотачивают в своїх руках виробництво і збут значної частини тієї або інакшої продукції, а, отже, і економічну владу.
У нинішньому сторіччі форми капіталістичної власності неодноразово змінювалися під впливом безперервного посилення суспільного характеру виробництва. У західних країнах самої поширеною стала змішана форма власності, в якій можуть брати участь широкі верстви населення. Подальший більш високий рівень усупільнення економіки привів до одержавлення частини національного господарства. У 80-е роки частка держави в національному багатстві країни склала в США і Японії біля 20%, в країнах Західної Європи - 35-40%.
У сучасних умовах найбільша міра усупільнення економіки в інтернаціональному масштабі викликана тим, що утвориться і розвивається не тільки транснаціональний капітал, але і економічна інтеграція капіталістичних держав.
Таким чином, довговічність і сила приватної власності полягає в її рухливості. Вона змінюється відповідно до нових масштабів усупільнення економіки, відкриває простір розвитку продуктивних сил і підвищенню ефективності господарської діяльності. Порівнюючи, яким капіталізм був в далекому минулому і яким він став зараз, ми помічаємо, що ця система розвивається шляхом самоотрицания її початкових економічних засад. Це природно - історичний процес. У його основі лежать внутрішні об'єктивні закони, які реалізовуються через господарську діяльність і визначають її спрямованість.
Трасат: - платник по перевідному векселю (вексель, що акцептував ), до: Трасат: - платник по перевідному векселю (вексель, що акцептував ), до якого звернений наказ трасанта зробити платіж.
Трасант: - векселедавець по перевідному векселю.: Трасант: - векселедавець по перевідному векселю.
Транзит через карту: Сонце: Збуджує дію. Привертає увагу до будинку або: Транзит через карту: Сонце: Збуджує дію. Привертає увагу до будинку або залученої планети. Збільшує багатство. Місяць. Сонячне затьмарення: Зміна існуючих умов і позицій. Головна зміна може бути хорошою або поганою. Місяць: Відповідний фокус
Транспортний запас: створюється на період розриву між термінами вантажообігу і: Транспортний запас: створюється на період розриву між термінами вантажообігу і документообігу. При постачанні матеріалів на дальні відстані термін оплати розрахункових документів випереджає термін прибуття матеріальних цінностей. На час знаходження матеріалів в дорозі після
ТРАНСПОРТНИЙ ЕКСПЕДИТОР : юридична особа, що здійснює перевезення матеріальних цінностей на: ТРАНСПОРТНИЙ ЕКСПЕДИТОР : юридична особа, що здійснює перевезення матеріальних цінностей на власному транспорті з урахуванням інтересів замовника, на основі діючих тарифів, забезпечення надійності доставки комплекту-замовлення, своєчасності постачання і т. д.
ТРАНСПОРТНІ ВИТРАТИ І УРБАНІЗАЦІЯ: Згідно з теорією Рікардо гранична віддача труда і капіталу в: ТРАНСПОРТНІ ВИТРАТИ І УРБАНІЗАЦІЯ: Згідно з теорією Рікардо гранична віддача труда і капіталу внаслідок зростання населення знижується. Частково его відбувається через інтенсифікацію сільськогосподарського виробництва, частково за рахунок залучення в сільськогосподарський оборот земель
Транспортування і зберігання: Транспортування продукту від виробника до споживача - це те,: Транспортування і зберігання: Транспортування продукту від виробника до споживача - це те, що вельми важко здійснити на практиці. Виробник може мати свій власний транспортний парк, що здійснює перевезення продукту споживачу або посереднику, зайнятому