додому Техніка та комп'ютери Mercedes W123: опис, технічні характеристики, тюнінг. Mercedes-Benz W123
Рестайлінг вісімдесятих
Mercedes W123 – це автомобіль з минулого, який і досі можна зустріти на дорогах. Дана модель є попередницею сучасного Е-класу. Її виробництво було запущено в 1975 році, а завершено у 1986-м. За цей період концерн Mercedes-Benz виробив понад 2 700 000 примірників, і всі вони були з успіхом реалізовані. Такі вражаючі показники зробили W123 найуспішнішою моделлю в історії штутгартської компанії. Отже, що ж у ній вражає найбільше?
Насамперед варто зауважити, що розробка концепту Mercedes W123 почалася ще в 1968 році. Протягом кількох наступних років дизайнери займалися продумуванням і зміною дизайну майбутньої моделі. Лише до 1973 році вдалося прийти до остаточного рішення щодо того, яким повинен бути автомобіль, і зробити фінальні замальовки.
Що стосується технічної частини, у розробників було безліч планів та ідей. Але з-за того, що вибухнула нафтова криза, багато з них інтегрувати в новинку так і не вдалося.
Прототипи побачили світ у 1974 році. Вони були випущені для організації та проведення випробувального циклу безпеки транспортних засобів. Інженери, до речі, приділили чимало часу саме надійності автомобіля. Модель позбавили переднього підрамника, збільшили зони деформації, зміцнили конструкцію салону, а також перемістили паливний бак у простір над задньою віссю. Це було зроблено для мінімізації ризику його пошкодження і загоряння при ударі ззаду. Також машину відразу оснастили ременями безпеки, а на початку 80-х в W123 з'явилася опціональна подушка і ABS.
Седан Mercedes-Benz W123 відразу підкорив серця сотень тисяч автолюбителів. У його зовнішності простежувалися схожості з попередниками, але оригінальності було набагато більше.
Першими у продажу вийшли моделі 280 і 230. А потім – 200D, 220D, 240D, а також 300D. Екземпляри, що випускалися в перший час, мали деякі недоліки. Але їх швидко усунули, так що після вересня 1976-го концерну сходили «виправлені» версії. До цих недоліків відносили відсутність у Mercedes W123 запчастини, виконувала роль накладки замку багажника, відкриті фрагменти днища, годинник без розбитої на ділення шкали, та інші дрібниці.
Седан користувався величезним успіхом. Але через 1.5 року після старту виробництва концерн випустив Mercedes W123 купе. У цієї моделі була більш коротка колісна база і незалежна конструкція. «Родзинкою» купе було різко нахилене вітрове скло, відсутність середньої стійки і обрамлення скла. Ці особливості робили новинку мало не кабріолетом. Машина миттєво стала популярною. Вона виявилася настільки популярною, що людям, які замовили свій примірник в 1977 році, доводилося чекати його близько двох років.
Зовнішність автомобіля Mercedes W123 може оцінити кожен, поглянувши на фотографії, так що варто відразу перейти до вивчення внутрішнього оздоблення.
У стандартному оснащенні машини мали тканинну оббивку. Але на замовлення також пропонувався шкіряний і велюровий салон з обробкою з натурального дерева. А в «заряджених» версіях (якими були 280 і 280Е) і зовсім були хромовані панелі.
На «панель приладів» розробники помістили все необхідне – аналогові годинник, спідометр, а також покажчики температури охолоджуючої рідини, рівня тиску масла і палива.
Особливої уваги заслуговує велика рульове колесо, ідеально ложащееся в руку, а також зручного розміру прямокутні перемикачі на середній консолі. Справедливості заради варто помітити, що про комфорт розробники дійсно подбали. Вони навіть інтегрували в консоль попільничку з бляшаним обрамленням.
Надалі в салоні Mercedes-Benz W123 з'явилися електричні дзеркала заднього виду, «економайзер» і великі лампи освітлення салону з функціею затримки вимкнення.
Слід згадати і перелік електрообладнання, що входить в оснащення цього автомобіля. На момент 70-х років він був справді вражаючим. Mercedes W123 міг похвалитися наявністю протитуманних ліхтарів і автоматичного їх відключення (активувався при згасанні основного освітлення), індикатор зносу гальмівних колодок, подвійного ущільнення дверей знизу, обігріву заднього скла (з опцією автоматичного виключення!), і роздільного клімат-контролю.
Але це ще не все! При бажанні покупець міг замовити додаткове обладнання, зовнішнє дзеркало з боку пасажира, наприклад, електросклопідйомники або вакуумний центральний замок. Ще пропонувалася установка підсилювача керма (увійшов в базову комплектацію з 1982-го), функції обігріву сидінь, круїз-контролю, очищувача-омивача фар, кондиціонера, люка, самоблокирующегося диференціала і передпускового таймера для нагрівача двигуна.
Список оснащення дійсно вражає. Так що якщо зараз сучасний водій сяде в Mercedes-Benz W123, то виявиться, до свого здивування, повністю задоволеним в плані комфорту.
У лютому 1982 року представники компанії оголосили про деякі зміни. Характеристики Mercedes W123 залишилися колишніми, але з того моменту для всіх моделей без винятку стала доступна 5-ступінчаста «механіка». Також було сказано, що тепер всі моделі в базовій комплектації мають висувну рульову колонку, подушки безпеки і ABS.
А ось у вересні 1982-го відбувся значний рестайлінг. Візуальні зміни торкнулися оптики – ліхтарі було вирішено зробити прямокутними фарами, як в 280Е. Також дизайнери видозмінили молдинги на передніх стійках. Технічної частини рестайлінг теж торкнувся – автомобіль оснастили гідропідсилювачем керма.
До речі, мало хто про це знає, але в 1982 році стартувало серійне виробництво версії «Мерседеса» з так званим бівалентним двигуном. Цей мотор міг споживати як бензин, так і зріджений газ. А водій власноруч вибирав режим за допомогою спеціально призначеного для цього перемикача.
Пару слів варто сказати і про підвіску. Задню конструкцію розробники вирішили перейняти у попередника. Можна зрозуміти, чому, адже це міцна незалежна підвіска з гвинтовими пружинами і телескопічними амортизаторами. А ось передню конструкцію взяли у новинки W116.
Протягом чотирьох років підвіска не зазнавала жодних змін, але в 1979-му покупці отримали можливість замовляти нову версію, оснащену регулюванням.
Їх було шістнадцять. А двигунів – дев'ять. Все перерахувати буде складно, тому краще зупинитися на найбільш показових модифікаціях.
Mercedes-Benz 200 – це була перша модель. Випускалася вона з 1975-го по 1980-й. Під капот встановили 4-циліндровий 2-літровий двигун, вырабатывавший 94 к. с. З таким двигуном машина розганялася до максимуму в 190 км/год! Вражає, особливо якщо згадати, що багато сучасні машини ледве «дотягують» до 150-160. А це – модель з 1975 року.
Також варто відзначити увагою модель 280 РЄ. Це була найпотужніша бензинова версія, яка випускалася аж до завершення провадження. Під капот встановлювали 6-циліндровий 2.8-літровий 186-сильний двигун. Максимальна межа даної моделі становив 200 км/ч.
До середнього сегмента, який знаходиться між найпотужнішим і найбільш слабким показником, ставилися агрегати, вырабатывавшие 109, 129, 136, 140, 156 і 177 кінських сил.
Про них теж варто розповісти. Автомобілі Mercedes W123, дизель споживають, швидко стали популярні, так як вони виявилися економічними, але не менш функціональними.
Найслабшою версією була модель 200 D. Під її капот встановлювали 54-сильний 2-літровий двигун, за рахунок якого вона могла розганятися до 135 км/ч. до Речі, споживав мотор близько 8 літрів палива в змішаному циклі.
Найбільш потужною дизельної модифікацією був Mercedes-Benz 300 CD Turbo. Він комплектувався 125-сильним 3-літровим двигуном з турбонаддувом. Максимальна швидкість цієї моделі досягала 165 км/ч.
Крім перерахованих двигунів, було ще кілька. І виробляли ці агрегати 60, 65, 72, 80, 88 і 121 к. с. відповідно.
Те, що 123-й «Мерседес» привертав до себе увагу, – не дивно. Багато ательє брали цю модель і проводили тюнінг.
Mercedes W123 AMG, наприклад, прекрасно знайомий кожному автолюбителю. Фахівці іменитого ательє, в ті часи ще не був частиною концерну Daimler-Benz, взяли цю модель і допрацювали двигун, підвіску, салон, додали аеродинамічний обвіс.
Найефективнішою доопрацюванням була версія AMG 280 Е. Під її капот фахівці встановили 5-літровий двигун V8. Це було непросто. Блок заради економії олії виконали з алюмінію, а не чавуну. А щоб мотор помістився під капотом, головний гальмівний циліндр перенесли в інше місце. Але результат перевершив очікування – потужність двигуна вийшло форсувати до 276 «коней»! Цей агрегат йшов в парі з 4-ступінчастим автоматом і міг розганяти машину до 235 км/ч.
Як вже було сказано на початку, за весь час виробництва концерн продав близько 2 700 000 примірників. Велика частина (близько 2.4 мільйона) – седани. Також було продано приблизно 200 000 універсалів і близько 100 000 – купе. Версії з подовженою колісною базою теж були, і їх загальна кількість дорівнює 13 700. Цікаво, що рівно 1 080 000 автомобілів пішло за кордон, на експорт.
Незважаючи на те, що виробництво вже давно припинилося, W123 все ще можна зустріти на вулицях. Більш того, якщо постаратися, реально знайти навіть оголошення про продаж. Ціна на таку машину (з причини її віку) зараз мінімальна – близько 150-200 т. р. Хоча, якщо у неї мінімальний пробіг і хороший стан, то вартість може бути і вище. У будь-якому випадку, бажаючи стати власником такого авто, потрібно бути готовим вкладати в нього кошти. Машина не нова, і потребує відповідного догляду.