28 вересня: народний календар і астровісник

**Сьогодні великомученика Микити,** який жив у ІV столітті на берегах Дунаю.
Його стратили через те, що навернув чимало язичників до християнства.

Після Здвиження природа по-справжньому готувалася до зимової сплячки. Колись у
давнину о цій порі майже все збіжжя з полів і городів українців було прибране.
Хіба що пізні зимові сорти яблук подекуди меланхолійно погойдувалися на
яблуневому гіллі у садках, та якщо осінь була теплою, морква і буряки «сиділи»
в землі, очікуючи «переселення» в прохолодні льохи. На Микити лисиці остаточно
вилинюють, до зими шубу готуючи. А ще наші пращури казали: «У пустій стодолі й
горобці не тримаються»; «У вересні хліб хоч глевкий, але м’який, нехай і
ніздрюватий, аби на столі йому лежати».

**З іменинами вітайте** Микиту, Максима, Андрія, Григорія, Івана, Гната,
Дмитра, а також Марію та Людмилу.

**11-12 місячний день,** який вважається енергетичним піком, Еверестом всього
місячного циклу. Животворні сили землі поєднуються з силами неба, місячною
енергією. Людина стає в цей час своєрідним провідником. Час наступу,
експансії, гіперактивності. Аби мати зиск з тієї колосальної енергії, треба
вміло нею управляти. Для сильної духом людини це час оновлення і росту,
своєрідної «вогняної купелі», а для слабкодухої – пекельного подиху. Всі сили
в цей період повинні бути спрямовані на примноження добра, на будівництво
«храму душі». Сьогодні від нас вимагається сила, послідовність і віра. Тобто
те, що й завжди.

Згідно з даними Центральної геофізичної обсерваторії України, найхолоднішим
цей день у Києві був у 1906 році: -1,2; а найтеплішим у 1927 – +29,3.