На головну
Стадії виборчого процесу
Проведення виборів до органів державної влади пов'язано з різноманітними подіями: зборами, мітингами, зустрічами кандидатів з виборцями, публікаціями в засобах масової інформації і т.д. Це і є виборчий процес - комплекс розгортаються в країні подій, пов'язаних з виборами. Частиною єдиного виборчого процесу є виборча кампанія.
Кожна виборча кампанія ведеться в умовах гострого суперництва за право володіти престижними позиціями в політичній ієрархії, за доступ до ресурсів, за можливість впливати на маси. Щоб суперництво виливалося в протистояння і кризи, в кожній країні створюються законодавчі норми, які регламентують хід виборчого процесу. Створюються певні правові рамки, вихід за які тягне за собою застосування до порушника різних санкцій.
Виборчий процес включає такі стадії, які регулюються конституцією і виборчим кодексом республіки:
· Призначення виборів;
· Реєстрацію виборців у встановленому законом порядку;
· Організацію виборчих округів, районів, ділянок;
· Реєстрацію кандидатів;
· Передвиборну агітацію;
· Порядок голосування;
· Підрахунок голосів.
У Республіці Білорусь діє Виборчий кодекс, прийнятий в 2000 році. Особливе значення в законі надається відкритості та прозорості виборчого процесу. Законом передбачається, що на засіданнях комісій, засіданнях депутатів базового рівня під час виборів членів Ради Республіки, під час проведення дострокового голосування та голосування на дому, а в день проведення голосування в відведених для нього приміщеннях з моменту опечатування урн для бюлетенів до закінчення підведення результатів голосування мають право присутні спостерігачі. Як спостерігачі можуть бути представники політичних партій, трудових колективів, громадських об'єднань, виборців, засобів масової інформації, депутати всіх рівнів і члени Ради Республіки, а в якості міжнародних спостерігачів - представники іноземних держав і міжнародних організацій. Міжнародні спостерігачі запрошуються в країну Президентом Республіки Білорусь, Палатою представників, Радою Республіки, Радою Міністрів, Міністерством закордонних справ, Центральної комісією з виборів і проведення республіканських референдумів.
У Виборчому кодексі визначається система комісій з проведення виборів, референдуму і відкликання депутатів і регламентується порядок їх створення, компетенція і порядок роботи. Передбачається, що вибори президента, вибори та відкликання депутатів, голосування на референдумі забезпечують комісії, утворені з представників політичних партій, інших громадських об'єднань, трудових колективів і представників громадян. Комісії в межах своїх повноважень, встановлених законодавством, незалежні від державних органів та органів громадського самоврядування. Очолює систему комісій Центральна комісія Республіки Білорусь з виборів і проведення республіканських референдумів.
Так, у виборах депутатів Національних Зборів приймає участь Центральна комісія, 110 окружних виборчих комісій і дільничних комісій. Окружні комісії формуються не пізніше 75 днів до дня виборів у складі 9-13 членів спільним рішенням обласних, Мінського міського виконавчих комітетів і президіями відповідних місцевих Рад депутатів.
Дільничні виборчі комісії утворюються не пізніш як за 45 днів до виборів у складі 5-19 членів рішенням районного міського виконавчого комітету, а в містах з районним поділом - районною адміністрацією. За межами країни дільничні виборчі комісії утворюються керівниками дипломатичних установ Республіки Білорусь, що діють на території відповідних іноземних держав.
Вперше законодавчо врегульовані права і обов'язки членів виборчих комісій, а також передбачена можливість оскарження до суду рішення органу, що утворив комісію, про припинення повноважень її члена. Слід зазначити, що законом значно розширена можливість судового оскарження рішень і дій виборчих комісій, а також інших посадових осіб, на яких покладено повноваження щодо вирішення окремих питань, що відносяться до організації та проведення виборів, референдуму і відкликання депутатів.
Для підготовки і проведення виборів Президента Республіки Білорусь утворюються такі комісії:
1. Центральна комісія;
2. обласні комісії і Мінська міська комісія;
3. районні, міські (у містах обласного підпорядкування), районні в містах;
4. дільничні комісії.
Законодавством визначено порядок формування виборчих комісій, гарантії і терміни їх діяльності, підзвітність, підконтрольність і відповідальність. Закон покладає на виборчі комісії не тільки процедуру проведення виборів, а й захист виборчих прав громадян. Зокрема, комісії розглядають заяви про порушення виборчих прав громадян і приймають рішення за цими заявами. Вищі виборчі комісії можуть скасувати рішення виборчих комісій, що суперечать законам.
В системі виборчих комісій особливе місце відводиться Центральної комісії Республіки Білорусь з виборів і проведення республіканських референдумів. Вона здійснює контроль за виконанням виборчих законів на всій території республіки; спрямовує діяльність виборчих комісій; розподіляє кошти по виборчих комісіях; встановлює форми виборчих бюлетенів; підводить підсумки виборів по республіці, реєструє обраних депутатів; вирішує ряд інших питань відповідно до законодавства.
Своїх представників до складу виборчих комісій мають право висувати політичні партії, громадські об'єднання, трудові колективи, колективи середніх спеціальних і вищих навчальних закладів, зборів виборців за місцем заяви. До складу виборчих комісій не можуть входити кандидати у депутати та їх довірені особи. Процедура висунення регулюється законом.
Голова, заступник голови та секретар окружної та дільничної виборчих комісій обираються на першому засіданні відповідної комісії. Рішення виборчих комісій, прийняті в межах їх повноважень, є обов'язковими для виконання всіма державними і громадськими органами, підприємствами, установами та організаціями. Рішення і дії виборчої комісії можуть бути оскаржені у вищестоящу виборчу комісію, а в деяких випадках - також до суду. Члени виборчих комісій не мають права брати участь в агітації за чи проти кандидатів.
Таким чином, виборчі комісії повинні забезпечити відкрите, гласне, чесне проведення виборів. Вони зобов'язані інформувати громадян про свою роботу, про утворення виборчих округів, склад, місцезнаходження та часу роботи виборчих комісій, списки виборців. Вони знайомлять населення з виборчими програмами політичних партій, повідомляють громадянам відомості про кандидатів у депутати, про результати голосування.
Виборчі комісії стежать за тим, щоб не було порушень законодавства про вибори кандидатом в депутати або його довіреними особами, щоб не застосовувалися погрози по відношенню до виборців, обман, шантаж, примус. Заяви про порушення законодавства про вибори, що надійшли до виборчих комісій, державні органи в період підготовки до виборів або після виборів, повинні розглядатися протягом трьох днів. Заяви, що надійшли в день виборів, розглядаються негайно.
Список виборців складається по кожній виборчій дільниці. У список включаються всі громадяни Республіки Білорусь, які досягли 18 років, які постійно або тимчасово проживають на території даної виборчої дільниці і мають право брати участь в голосуванні. Один і той же людина не може бути включений до списків виборців на кількох виборчих дільницях. Громадяни мають право ознайомитися зі списком і перевірити правильність його складання в приміщенні дільничної виборчої комісії. У разі неправильного включення в список або виключення з нього, допущення будь-яких неточностей в даних про виборця громадянин має право оскаржити ці дії в установленому порядку.
Згідно із законом Республіки Білорусь у виборах не беруть участі громадяни, визнані судом недієздатними, які тримаються за вироком суду перебувають у місцях позбавлення волі, а також ті, щодо кого в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством, обрано запобіжний захід - утримання під вартою. Крім того, деякі люди позбавляються права голосу в силу життєвих обставин, скажімо відсутності прописки, житла.
Право висування кандидатів у Президенти Республіки Білорусь належить громадянам Республіки Білорусь за наявності не менше 100 тисяч підписів виборців.
Право висування кандидатів у депутати Палати представників, в депутати місцевих Рад депутатів належить політичним партіям, зареєстрованим Міністерством юстиції не пізніше, ніж за шість місяців до призначення виборів, трудовим колективам, а також громадянам шляхом збору підписів. Висунути в депутати Палати представників можуть виборці в кількості не менше 1000 чоловік, що проживають на території даного округу, причому підписи повинна зібрати ініціативну групу, сформована самим кандидатом в складі не менше 10 осіб. Збережено традиційно застосовується в Республіці Білорусь висунення від виборців, які працюють в одному трудовому колективі. При цьому кількість працюючих має бути не менше 300 чоловік, а організація повинна мати права юридичної особи. Трудові колективи підприємств, де менше 300 працюючих, має право об'єднається за умови, що висунення буде вироблено на зборах в присутності більше половини членів кожного трудового колективу, а загальна кількість присутніх складе не менше 300 осіб.
Найбільш широкими правами по висуненню кандидатів в депутати Палати представників наділені політичні партії. Трудовий колектив може висунути лише одного кандидата в депутати Парламенту і тільки в цьому виборчому окрузі, де розташоване підприємство, організація. А політична партія, до якої входить одна тисяча громадян, має право висунути кандидатів в усі 110 округів. За умови, що на території округу є створена не пізніше, ніж за 6 місяців до дня призначення виборів первинна партійна організація, та й сама партія повинна бути зареєстрована в Міністерстві юстиції не пізніше зазначеного терміну.
Право висування кандидатів у члени Ради Республіки належить президіям місцевих Рад депутатів базового рівня і відповідним виконавчим комітетам - районним, міським (міст обласного підпорядкування), а в місті Мінську - президії Київської міської Ради депутатів і Мінському міському виконавчому комітету.
У законі містяться певні вимоги до осіб, що висуваються кандидатами в президенти, в депутати, в члени Ради Республіки. Так, Президентом може бути обраний громадянин Республіки Білорусь за народженням не молодше 35 років, що володіє виборчим правом і постійно проживає в Білорусі не менше десяти років безпосередньо перед виборами. Членом Ради Республіки може бути громадянин Республіки Білорусь, який досяг 30 років і прожив на території відповідної області, міста Мінська не менше п'яти років.
Депутатом Палати представників може бути обраний громадянин Республіки Білорусь, який досяг 21 року, а депутатом місцевої Ради - досяг 18 років. Примітно, що закон не встановлює для кандидатів в депутати Палати представників обов'язки проживати або працювати на території того округу, по якому він має намір обиратися. Це ще більше підкреслює статус Палати представників як органу загальнонародного представництва.
Відносно кандидатів в депутати місцевих Рад право висунення передбачає наявність зв'язку з тією територією, в представницький орган якої він висувається. При цьому підтверджується право громадян Російської Федерації, які постійно проживають в Республіці Білорусь, брати участь у виборах депутатів місцевих Рад нарівні з білоруськими громадянами відповідно до міжнародного договору Республіки Білорусь і Російської Федерації.
Закон вводить обмеження можливості висунення кандидатами в депутати, на посаду президента, в члени Ради Республіки для громадян, які мають судимість, не зняту і не погашену в установленому законодавством порядку. Це є додатковим заходом захисту права виборців на вибір найбільш гідних представників суспільства.
Кандидати в депутати парламенту реєструються відповідною окружною виборчою комісією за поданням політичних партій, виборчих блоків, організацій, трудових колективів, зборів виборців за місцем проживання, а також виборців, які висунули кандидатів у депутати шляхом збору підписів. Кандидати на посаду президента реєструються Центральною виборчою комісією за наявності не менше 100 тисяч підписів виборців.
Кандидат в депутати може балотуватися тільки в одному виборчому окрузі. Якщо кандидатом в депутати висунуто член будь-якої виборчої комісії, то він звільняється від обов'язків у комісії з моменту реєстрації його кандидатом у депутати.
Організації, партії, виборці, які висунули кандидата в депутати, мають право не пізніше, ніж за три дні до виборів скасувати своє рішення про його висунення. Це рішення приймається ними в тому ж порядку, що і висунення кандидата. Виборці, які висунули кандидата шляхом збору підписів, також мають право зняти свої підписи в підписних листах до того, як листи будуть здані в окружну виборчу комісію. Кандидат в депутати в будь-який час до дня виборів може зняти свою кандидатуру. Для цього він повинен написати заяву в окружну виборчу комісію.
Кандидат в депутати може мати довірених осіб, які допомагають йому в проведенні виборчої кампанії. Кандидат сам визначає довірених осіб і повідомляє про них для реєстрації в окружну виборчу комісію. Виборча комісія після реєстрації довірених осіб видає їм посвідчення. Довірена особа не може бути в складі виборчих комісій.
Кандидати в депутати від часу їх реєстрації мають право виступати на передвиборних та інших зборах, у пресі, по телебаченню, радіо. Державні органи зобов'язані забезпечувати організацію зустрічей кандидатів з виборцями, надавати необхідні довідкові та інформаційні матеріали.
Державні засоби масової інформації безкоштовно оприлюднюють матеріали, представлені виборчими комісіями, і передвиборні програми кандидатів. Державні і громадські органи надають у розпорядження виборчих комісій приміщення, обладнання та транспортні засоби.
Реєстрація кандидатів у депутати починається за 40 днів і закінчується за 30 днів до виборів. Відмова окружної комісії в реєстрації кандидата в депутати Палати представників може бути оскаржений в триденний термін в Центральну комісію, а рішення останньої - до Верховного Суду, який розглядає скаргу в триденний термін і виносить остаточне рішення.
Відмова Центральної комісії зареєструвати особа, яка висунута кандидатом у Президенти Республіки Білорусь, може бути в триденний термін оскаржено до Верховного Суду, рішення якого є остаточним.
Відповідно до ст. 70 Конституції Республіки Білорусь організація і проведення виборів і референдуму здійснюються за рахунок держави, а також за рахунок коштів громадських об'єднань, підприємств, установ, організацій, громадян. Прагнучи максимально забезпечити рівність всіх кандидатів в депутати незалежно від їх службового і майнового стану, закон не передбачає можливість формування індивідуальних фінансових фондів кандидатів у депутати. Визначено умови створення тільки загального позабюджетного фонду, створюваного при Центральній комісії, кошти якого порівну розподіляються між усіма кандидатами в депутати. Інша фінансова підтримка кандидатів в депутати, крім внесення коштів до загального позабюджетний фонд, забороняється.
Заборонено пряме або непряме участь іноземних держав, підприємств і організацій з іноземними інвестиціями в наданні матеріальної допомоги та у фінансуванні заходів з підготовки та проведення виборів і референдуму. Не допускаються пожертвування з боку іноземних держав, а також інша матеріальна допомога іноземних організацій і іноземних громадян.
Важливе значення у виборчому процесі має передвиборна агітація - Комплекс пропагандистських заходів, спрямованих на обрання того чи іншого кандидата. Кандидати в президенти Республіки Білорусь, у депутати з часу їх реєстрації мають рівне право виступати на зборах, нарадах, у пресі, по державному радіо, а кандидати в Президенти, в депутати Палати представників - і по державному телебаченню. Державні органи, громадські об'єднання зобов'язані сприяти організації зустрічей кандидатів з виборцями, надавати необхідні для проведення виборчої кампанії довідкові та інформаційні матеріали. У програмах кандидатів, їхніх виступах, листівках не повинно бути пропаганди війни, закликів до насильницької зміни конституційного ладу, соціальної, національної, релігійної, расової ворожнечі, образ та наклепів на адресу інших кандидатів, посадових осіб. Допомагають кандидату в проведенні виборчої кампанії його довірені особи, які ведуть агітацію за його обрання, представляють інтереси кандидата у взаємовідносинах з державними органами, громадськими об'єднаннями, виборцями.
Кандидати в депутати з моменту реєстрації повинні бути звільнені від виконання службових обов'язків, оформивши чергову відпустку або відпустку без збереження заробітної плати. На оплату витрат з виготовлення передвиборних матеріалів (плакатів, закликів, листівок та ін.) Кандидату в президенти виділяються кошти з бюджету в розмірі 2300 мінімальних зарплат, кандидату в депутати Палати представників - 50, кандидату в депутати обласної, мінського міської Ради депутатів - 8, районного, міського (міста обласного підпорядкування) Ради депутатів - 4 мінімальних зарплати. Державні засоби масової інформації зобов'язані забезпечувати рівні можливості для виступів кандидатів, оприлюднення їх програм. Виборці мають право вільного і всебічного обговорення програм, ділових та особистих якостей кандидатів, проведення агітації за чи проти кандидата на зборах, мітингах, у пресі, під час зустрічей і т.д. В останні 10 днів до виборів не допускається опублікування результатів опитувань громадської думки, пов'язаних з виборами. Забороняється агітація в день голосування. Кандидати і ті, хто агітує на їх обрання, не має права роздавати громадянам грошові кошти, проводити пільгову розпродаж товарів, безкоштовно надавати товари і послуги.
Особи, які перешкоджають шляхом насильства, погроз, обману, підкупу вільному волевиявленню громадян, ведення передвиборної агітації, які вчинили підлог документів, завідомо неправильний підрахунок голосів і інші порушення, несуть відповідальність відповідно до законодавства Республіки Білорусь. У разі поширення неправдивих відомостей про кандидата відповідна виборча комісія має право надати кандидату можливість виступити публічно з спростуванням неправдивих відомостей. Особи, які порушили правила ведення передвиборної агітації і пропаганди, залучаються до встановленої законом відповідальності. Одним із заходів є скасування реєстрації кандидата без попереднього попередження.
Відповідальність за організацію голосування, забезпечення таємниці волевиявлення, підтримання порядку несе дільнична комісія. Кожен виборець голосує особисто, голосування за інших осіб не допускається. Виборець має право проголосувати достроково, але не раніше п'яти днів до виборів, не пояснюючи причин, в присутності не менше двох членів дільничної комісії. На прохання виборців, які не можуть прийти в день виборів на виборчі дільниці, дільнична комісія повинна організувати голосування за місцем знаходження цих осіб.
Підрахунок голосів виборців повинен проводиться членами дільничної комісії. До протоколу, який направляється у вищестоящу комісію, додаються заяви довірених осіб кандидатів або інших громадян про порушення, якщо вони є, і прийняті щодо них рішення комісії.
У Республіці Білорусь можливе проведення повторних виборів, якщо в першому або другому турі вибори були визнані такими, що чи недійсними, а також в інших випадках (вибуття всіх кандидатів, не було набрано необхідну кількість голосів одним або двома кандидатами). Повторні вибори проводяться у строк, встановлений територіальною виборчою комісією, і відповідно до Виборчим кодексом.
Вибори бувають вільними і обов'язковими. При вільних виборах громадянин, що володіє виборчим правом, особисто вирішує, чи брати участь йому у виборах і за кого голосувати. Вільні вибори закріплені в законодавствах багатьох країн, наприклад, в Білорусі, Росії, США, Англії, Франції. При цьому в ряді країн, у тому числі і в Білорусі, встановлюється нижня межа взяли участь у голосуванні, при недотриманні якого вибори вважаються такими, що. Це веде до повторних виборів, до додаткових фінансових витрат.
У ряді держав існують обов'язкові вибори (Австрія, Австралія, Бельгія, Голландія). Участь у виборах розглядається як громадянський обов'язок виборця, за порушення якого передбачається покарання від адміністративних до кримінальних (грошові штрафи, моральний осуд, тюремне ув'язнення). Такі заходи сприяють активності виборців.
Разом з тим в різних країнах існує проблема абсентеїзму - байдужого ставлення населення до політичного життя, ухилення від участі в голосуванні на виборах різного рівня.
Важко говорити про «всенародне обрання», якщо за кандидата голосує в кращому випадку близько однієї чверті виборців. Інтереси людей, які не беруть участі в голосуванні, не представлені в органах влади. Це не може розцінюватися як прояв демократії, хоча ці люди і мали право голосу.
Причини неявки виборців на вибори можуть бути різні. Західні фахівці вважають, що інтерес населення до виборів падає тому, що знижується роль парламентів у політичному житті. Важливе значення мають важкі економічні, політичні умови життя в країні, розчарування діяльністю влади, низький освітній, культурний рівень населення. У всьому світі найбільше число абсентеістов налічується серед найбідніших верств населення.
Деякі виборці не приходять на вибори через свою аполітичність, байдужості до суспільних справ і до того, хто переможе на виборах, особливо якщо влаштовує перемога будь-якою з політичних сил. Причиною абсентеїзму може бути і протест частини виборців проти існуючих порядків, проти політичних ігор одних і тих же сил. Люди розчаровуються в партійних програмах, в діяльності уряду, не чекають поліпшення, не вірять обіцянкам і не хочуть віддавати голоси за кого б то не було.
Таким чином, виборча система покликана висловлювати і захищати інтереси громадян своєї країни, їх демократичні права, найважливіше у тому числі право обирати і бути обраним до державних органів влади. Вибори - це перевірка, оцінка народом діяльності правлячих і опозиційних політичних сил. Висловлюючи довіру або недовіру, виборці впливають на зміст державної політики, партійних програм, коригуючи її в тому чи іншому напрямку.
Контрольні питання
1. Що таке вибори, і які функції вони виконують в суспільстві?
2. Які права та обов'язки виборчих комісій?
3. Які основні відмінності мажоритарної та пропорційної виборчих систем?
4. Який тип виборчої системи законодавчо закріплений в Республіці Білорусь?
5. Які правила передвиборної агітації?
6. Чи мають право кандидати в депутати використовувати засоби масової інформації для передвиборчої агітації?
7. Ким фінансуються вибори в Білорусі?
література
Вибори: правові основи, виборчі техно-
гии. - Мн., 2000..
Денисюк Н. П. Виборча система Республіки Білорусь. - Мн .: Оракул, 1997. 63 с.
Доповідь про розвиток людини за 2002 рік / Видано на замовлення ПРООН. - Нью-Йорк: Оксфорд Юніверсіті Прес, 2002. - 277 с.
Виборчий кодекс Республіки Білорусь. - Мн .: Національний центр правової інформації Республіки Білорусь, 2000. - 167 с.
Лебедєва М. М. «Воронка причинності» в електоральних дослідженнях // Поліс. 2002. №5.
Музикант В. Л. Теорія і практика сучасної реклами. - М., 1998..
Соловйов А. І. Політична комунікація // Поліс. 2002. № 3, 6.
Сторожев Н. Виборчий закон // Судовий вісник. 2000. № 2.
Тузіков А. Р. Мас-медіа: ідеологія видима і невидима // Поліс. 2002. №5.
навчальне видання
авторський колектив
Лекція 8. Профспілкові організації в ідеологічних процесах | Політико-правові засади діяльності профспілок | Роль, функції та механізм діяльності профспілок в перехідний період | Реформування діяльності профспілок на сучасному етапі | Ідеологічне забезпечення розвитку профспілкового руху в Республіці Білорусь | Профспілки і соціально-економічні аспекти перехідного періоду | Тенденції розвитку профспілкового руху в білоруському суспільстві | соціальне партнерство | Лекція 9. Ідеологія виборчих кампаній | Поняття і функції виборів в політичній системі суспільства |