.
читаю зараз «Злочин і кару» Достоєвського.
якраз про теорію Ніцше, про надлюдей.
сказати, що ця думка захопила мене — не сказати нічого.
і це мене трохи таки лякає.
не можу назвати себе вищою, але… на мою думку, все-таки у моєму оточенні є люди, яких я могла би віднести до нижчих за мене. серйозно. можливо, це зараз прозвучало до жаху самовпевнено і егоїстично, але так.
просто ці люди..
вони непотрібні. вони не мають своєї особистої думки. вони живуть за тими стандартами, які нав'язало їм їхнє оточення. сенс їм взагалі жити? вони не приносять ніякої користі.також, є кілька людей, яких я сміло можу назватинадлюдьми. вони дійсно заслуговують на це. останнім часом я багато думаю про це, і мої думки лякають мене. не кажу, що я візьму сокиру і піду рубати людей, але все-таки.
залишається лише надіятись, що такі думки виникли не в мене одної.
а можливо, я просто хвора.
але чому можливо.
"...для обозначения существа, которое по своему могуществу должно превзойти современного человека настолько, насколько последний превзошёл обезьяну."