До гострого відчуття втрачених можливостей і витраченого на марно часу додається розуміння того, що абсурд міцнішає. І нинішні правителі, відповідальні за очевидні провали у вигляді так і ненаставшого миру, які стартували в пояс астероїдів тарифів і тотальної корупції, яка дістала навіть манірні МВФ зі Світовим банком, мають серйозні шанси на переобрання.
У цивілізованому і вільному світі як ведеться: якщо витрати на життя у населення збільшилися, а реальні доходи впали на кілька відсотків, то привіт, політичні похорони. Владі, яка допустила таку біду, гарантована поразка на виборах. А у нас – запекла боротьба попереду! Капітан з командою, яка врізала «Титанік» в айсберг, комфортно відпливуть вбік на шлюпках і будуть вимагати для себе другу спробу покерувати.
Вдумайтеся: жалюгідним десяткам тисяч, яким те, що відбувається, вигідно, вдається маніпулювати мільйонами, які страждають від того, що відбувається… У цьому сенсі справжня Революція Гідності ще за горизонтом.
Міхеїла Саакашвілі підкреслено незаконно вивезли з країни. Наплювавши на нібито слідство з держперевороту. Аж ніяк не ключове, ба більше – очікувана подія у загальнонаціональному контексті. Але це однозначний маркер, який вказує вектор, за яким має намір рухатися влада: вона не буде закручувати гайки, вона має намір відкручувати голови. Демонстрація такої готовності для влади важливіше збитку, який завдасть їй «викинутий за поріг» ображений Саакашвілі.
Питання: чим це відрізняється від «пацанського підходу» Саші-стоматолога, який наполіг, що «студенти не повинні піти з Майдану самі, а ми повинні їх з Майдану викинути»?
Єдині, кого частково побоюється влада в особі ПОПа — це зовнішніх партнерів. Підкреслюю: не українського народу, а американського президента (з російським можна добазаритися по телефону). Підкреслюю: не справді боїться, а не хоче до часу загострювати відносини.