|Головна|
|« Попередня||Наступна »|

Дитячий будинок (фрагмент)

... Дитячий будинок розглядається нами, прихильниками соціально-трудового виховання, як дитяча трудова комуна, де діти і виховний персонал складають тісну групу содружественного творчості.

Звичайно, наш дитячий будинок у тому вигляді, як він існує зараз, нас далеко не задовольняє. І зараз у ньому ще багато пережитків старого. На дитячому будинку більш, ніж на будь-якому іншому навчально-виховному закладі, відчувається, що це створення перехідного часу. Багато чого, дуже багато чого потрібно в дитячому будинку змінити для того, щоб він міг з повним правом носити назву установи соціально-трудового.
Зараз його казарменого типу дортуарах, де в одній кімнаті сплять деколи 20-30 дітей, в кращому випадку 10-15 чоловік, відсутність достатньої кількості кімнат для вільної творчості окремих дітей, звичайно, накладає певний відбиток на дитячу психіку і на дитяче розвиток. Спілкування усієї дитячої маси, хоча і розбитою на групи в 25-30 осіб, протягом усього дня і усього вечора, неможливість усамітнитися, працю і відпочинок у безперервному співтоваристві інших дітей - все це, безумовно, стомлює і принижує творчу здатність кожної дитини .. .
Як же ми собі мислимо майбутній дитячий будинок? .. Що для нас абсолютно безперечно - це перше: майбутній дитячий будинок не матиме спалень-казарм, і друге: майбутній дитячий будинок представлятиме крім загальних зал і приміщень окремі куточки і куточки, де кожна дитина відповідно до своїх смаків і нахилам створить для себе уголочек творчості і отдохновенія ...
... Для повного злиття робіт школи та дитячого будинку та єдиного педагогічного впливу необхідно встановити тісний організаційний зв'язок дитячого будинку та школи. При встановленні розпорядку дня в дитячих будинках план цей має обговорюватися на спільному засіданні педагогічної ради дитячого дама і школи. У педагогічних радах школи повинні брати участь вихователі дитячих будинків; також необхідно входження в педагогічний рада дитячого будинку представника від педагогічної ради школи.
Спільна робота педагогічної ради школи та дитячого будинку не тільки бажана але й необхідна. Інакше робота дитячого будинку не може правильно йти ...
... Так як школа повинна бути відкрита на весь день і заповнювати весь день дитини, задовольняючи всі його потреби, то дитячий будинок явля
231
ється будинком, куди дитина приходить відпочити від галасливої життя, яку він проводить у школі. Тут він може зосередитися, продумати весь свій день. Таким чином, дитячий будинок або дитяче гуртожиток для старшого віку є місцем відпочинку і нічлігу. Питання харчування в майбутньому також цілком належатимуть школі ...
... 11 січня ц.р. на екстреному засіданні колегії сектора соціального виховання за участю фахівців було піддано обговоренню питання про вилучення важковиховуваних дітей з дитячих будинків та шкіл нормального типу і про створення в губернському масштабі мережі спеціальних установ для таких дітей ...
Це діти, які за особливостями свого душевного складу не можуть ужитися спокійно в рамках школи звичайного типу. Переживається нами бурхливий час віддрукувалося на їх психіці, зробивши її підвищено-збудливою і збільшивши її активність до ступеня, абсолютно іноді неприйнятною при тих умовах, в яких нині доводиться вести викладання і виховання в більшості зі шкіл.
Такі діти, будучи часто дуже талановитими і здатними імпонувати своїм товаришам, можуть зірвати заняття з цілим класом, - буйні, невитримані, іноді страшно запущені в педагогічному відношенні, нервові і дуже легко заражають своїми настроями товаришів, вони легко перетворюються в ватажків, ведуть за собою клас і створюють у ньому таке стадне настрій, при якому не може бути й мови про скільки планомірному навчанні та вихованні.
Таких дітей - бунтарів по натурі, розбишак та істериків, стара школа просто викидала за борт, не піклуючись про їх подальшу долі і абсолютно не бентежачись тим обставиною, що з цих-то відкинутих дітей і виходили згодом дуже талановиті люди і вироблялися яскраві індивідуальності.
Але в нашій новій школі ці діти повинні стати предметом особливо ретельного піклування, адже, можливо, це саме діти того майбутнього, до якого ми прагнемо, яке ми лише неясно відчуваємо; адже, може бути, той самий факт, що ці діти ніяк не можуть вміститися в рамках нашої школи, говорить лише про те. що вони це майбутнє відображають вже на своїй психіці, вже сприймають його своїми нервами, чують його набагато краще нас своєю тонкою дитячої інтуїцією - адже нерідко устами немовлят голосують сама істина.
Для таких дітей потрібна особлива школа, потрібні особливі методи виховання, здатні дати належний вихід тієї буйної неспокійної енергії, якою сповнені ці діти.
Подібні школи індивідуально-соціального виховання для важковиховуваних дітей повинні бути створені в кожному районі Петербурга, і нині організація таких шкіл доручається секції индивидуаль
232
но-соціального виховання при Петербурзькому відділі народної освіти.
Для розробки питань про тип таких шкіл, про постановку в них виховання і навчання, про управління ними і про ставлення їх до шкіл звичайного типу, а також до шкіл для дефективних дітей створюється особлива комісія, до складу якої увійдуть фахівці з дитячої психології та з виховання морально дефективних і педагогічно запущених дітей, а також представники Петербурзького наросвіти і педагоги шкіл звичайного типу.
В даний час Петербург розпорядженні лише двома установами індивідуально-соціального виховання - інститутом індивідуально-соціального виховання і недавно відкритої школою імені Достоєвського. Крім того, вже готові до відкриття ще три дитячих будинки-школи для важковиховуваних.
Друкується за вид.: В.Н.Сорока-Росинський. Пед. соч. - М., 1991. - С. 136-139.
Педагогаческое спадщина Антона Семеновича Макаренка широко відомо не тільки в нашій країні. За його рекомендаціям працюють колонії для малолітніх злочинців А.С.Макаренко ковза кордоном. У 1988 р., в рік 100-річчя з дня (1888-1939) його народження, за рішенням ЮНЕСКО досвід Макаренко відзначався в світовому масштабі.
А.С.Макаренко народився в сім'ї робітника в м. Білопілля Харківської губернії. Після закінчення Крюківського залізничного училища він рік займався на педагогічних курсах, а в 1905 р. в 17 років став учителем того ж Крюківського училища, де викладав російську мову та креслення. У 1911 р. він був переведений в початкове залізничне училище на ст. Долинська, де працював учителем і вихователем інтернату.
У 1914 р. Макаренко поступає в Полтавський інститут, після його закінчення в 1917 р. обіймає посаду інспектора (директора) того ж Крюківського училища. Приймає революцію. Пропозиція в 1920 р. очолити колонію для неповнолітніх злочинців в корені міняє його життя.
У перші роки роботи в колонії він розробляє принципи відносин вихованців та педагогів. Це:
- рівність прав і обов'язків вихователів і вихованців;
- чітка організація праці;
- роль громадської думки в особі ради командирів і загальних зборів;
233
- чіткий перелік серйозних проступків: лінь, відхилення від важкої роботи, образа товариша, порушення інтересів колективу.
Незважаючи на те що йшла громадянська воїна, колонія Макаренка розвивалася, до 1924 були побудовані чотири майстерні, оброблялося 40 десятин землі, працював млин.
З самого початку А.С.Макаренко викликав неприйняття чиновників від наросвіти. Не всім подобався господар і організатор колективу вчителів та вихованців, педагог з незвичайним авторитетом. У його досягненнях шукали помилки, звалюючи їх на створену ним систему.
У його записці від 2 лютого 1927 читаємо:
«На нашу колонію зараз ведеться війна з усіх боків. Б'ють, звичайно, по системі. Метод такий: всі наші недоліки, недоробки, просто пропущені місця, випадкові помилки вважають елементами системи і з люттю доводять, що у нас не система, а жах. Мені вигідніше в такому випадку відмовчуватися і робити свою справу ».
4 квітня 1928:
«Обстеження за обстеженням, оголошують мені догани, по округу заборонили систему колонії ім. Горького, і мені запропонували протягом тривалого терміну перейти на звичайну «Виконкомівський». В якості обследователя приїжджають хлопчаки, з якими мені навіть говорити важко. У той же час не можуть не визнати, що колонія дійсно перевиховує, що вона виконує своє завдання, що у неї «найбільший комсомол».
18 квітня в листі А.М.Горькому він пише: «... Ваша допомога - явище абсолютно виняткове, і тому на ній не можна будувати роботу: якщо доля здорової дитячої колонії залежить від втручання Максима Горького , то потрібно кинути все наша справа і бігти світ за очі ...
Я веду колонію 8 років. Я вже випустив кілька сот робітників і студентів. Посеред загального моря розхлябаності і дармоїдського одна наша колонія коштує як фортеця ... А мене їдять навіть не за помилки, а за найдорожче, що в мене є - за мою систему. Її вина тільки в тому, що вона моя, що вона не складена з шаблонів ».
Документи підтверджують цілеспрямовану цькування Макаренко. У протоколі засідання центрального бюро Комуністичного дитячого руху УРСР (13 липня 1928 р.) читаємо:
«Потрібно терміново вжити заходів до зняття Макаренко з роботи. Вивчити роботу комсомольського осередку колонії, «систему» відразу не ламати, а поступово ... »
234
Макаренко був знятий з посади завідувача колонією. Влітку він переходить на роботу в систему НКВС, де бере комуну ім. Ф.Е.Дзержинського.
Читаємо його запис 16 жовтня 1928:
«... Колонія ім. М.Горького в результаті об'єднаних зусиль багатьох більш-менш розумних і талановитих людей, у тому числі з наркомосвіти або з комсомолу, і з літератури, зараз дуже швидко йде до загибелі. Там, звичайно, закрили командирів і загони, кинули гасло «Досить вам бути наймитами, вам треба вчитися», і все пішло як по маслу. Тепер всі сидять і розводять руками і, здається, збираються заспівати на таку виграшну тему: «все Макаренко винен, все трималося на його особистості, він пішов і все пішло під гору». Все це чудово симпатично виходить. Адже там «пішли» не тільки мене, «пішли» більшу половину персоналу, «пішли» старших хлопців, прикрили систему робочого колективу, зробили ставку на школу і на ледарів, і тепер згадали про особистості Макаренко ».
Трудова комуна ім. Ф.Е.Дзержинського стала зразком навчально-виховних закладів. Першими її вихованцями стали горьківців, які були помічниками Макаренко в період її становлення. Комуну відвідали понад 200 делегації, Макаренко пише про свій досвід «Педагогічну поему».
У книзі «Марш 30-го року» (1930 р.) він розповів про життя дзержинців, в 1932 р. написав повість «ФД-14», задумавши її як продовження «Педагогічної поеми». Але, за порадою М. Горького, вона стала самостійним твором.
У 1934 р. Макаренко був прийнятий у члени Спілки письменників, в 1935 р. публікується його п'єса «Мажор», в цьому ж році його переводять у відділ дитячих трудових колонії НКВС України. У різних рекомендаціях працівникам дитячих будинків і трудових колоній він пише про свій досвід. У 1936 р. публікується його «Методика організації виховного процесу».
У грудні 1937 р. Макаренко переїздить до Москви, де цілком віддається літературній праці. Він пише «Книгу для батьків», «Прапори на баштах» (1938) і «Честь» (1937-1938).
З вересня по грудень 1937 р. він виступає по Всесоюзному радіо з циклом передач «Педагогічна пропаганда для батьків». На початку 1938 р. читаємо лекції для працівників Наркомосу РРФСР, в яких викладає і систематизує свої педагогічні погляди.
Його стаття «Проблеми виховання в радянській школі», опублікована в «Правде» 23 березня 1938 р., викликала широку дискусію. Її обговорювали вчителі та батьки, партійні працівники та громадські діячі. Стаття зайняла особливе місце в спадщині
235
педагога, в ній він розробив рекомендації, як здійснити його ідеї в масовій школі.
В останні роки життя Макаренко багато виступав перед учителями та батьками, писав статті, працював над новими творами. Він помер у приміському поїзді на ст. Голіцино, збираючись їхати до Москви на студію «Союздитфільм», 1 квітня 1939
Педагогічна спадщина А.С.Макаренка в історії вітчизняної школи і педагогіки випередило свій час, воно особливо значимо сьогодні. Його досвід і педагогічні статті - це практика і теорія соціальної педагогіки. Його концепція соціального виховання була заснована на формуванні особистості в нових соціальних умовах,
У 20-і рр.. робота А.С.Макаренко - це пошук шляхів соціального виховання. Виступаючи проти вульгаризації ідей соціального виховання, їх спотворення в практиці, він вважав, що найприйнятнішим видом соціального навчально-виховного закладу є трудова колонія, де можна створити всі умови для виховання нової людини, радянського громадянина, громадського працівника, колективіста.
У ці ж роки Макаренко говорить про єдиний педагогічному процесі в якому «... об'єднуються як виховні діячі і держава, і нова сім'я, і абсолютно вже новий діяч-дитячому, - виробничий, 1образовательний і комуністичний первинний колектив ...» 1.
У його навчально-виховних установах створювався такий колектив, в якому вирішувалися педагогічні, господарські та виробничі проблеми. У цьому колективі і діти, і дорослі, керівники та загальні збори, завідувач та педагогічна рада, обрані органи дитячого самоврядування працювали в одному ключі, вирішували одні завдання.
Вся педагогічна система А. С. Макаренка пов'язана з періодом становлення радянської педагогіки, виховання радянської людини. У своїх виступах і статтях він говорив, що тільки принципи комуністичного виховання можна протиставити міщанству і пороків виховання. Він розробляв питання комуністичного виховання особистості, конкретизуючи, що це має бути трудівник, борець, освічений і творча людина, відповідальний, дисциплінований, з почуттям гідний-ства2.
1 Макаренко А. С. Деякі проблеми теорії та практики виховання / / Пед. соч.: У 8т. -М., 1983.-Т. 1.-С. 82.
2 Макаренко А. С. Нарис про роботу Полтавської колонії ім. М.Горького / / Пед. соч.: В8т.-М., 1983.-Т. 1.-С.47.
236
Говорячи про комуністичне виховання як методі, Макаренко підкреслював, що тільки він, будучи «загальним і єдиним», дасть можливість кожній особистості розвинути свої задатки і способності1.
Тут слід відзначити і не погодитися з думкою, що його педагогіка «виховання в колективі» знищувала особистість. Його ідея педагогічного проектування припускала єдність колективістської педагогіки та розвитку індивідуальних задатків і здібностей особистості, виховання «щасливої людини» 2.
У повісті «Прапори на баштах» він пише, що «щаслива людина» існує тільки в щасливому суспільстві ».
Представляючи виховання особистості в колективі, він говорить про трудовий колектив, формулює основний принцип колективістської педагогіки як повага до людини: «Як можна більше поваги до людини, якомога більше вимоги до нього».
У методах виховання в соціалістичному суспільстві Макаренко виділяє організацію активної, свідомої, творчої діяльності, яка впливає на формування особистості.
Методи комуністичного виховання повинні представляти організацію колективу, громадська думка, змагання, заохочення і покарання, систему перспективних ліній. Колектив і дисципліна в єдності - це Макаренко виділяє як важливий елемент у вихованні свідомої дисципліни. Сьогодні в досвіді А. С. Макаренко становить інтерес поєднання навчання і виховання з продуктивною працею. Зразком тут є комуна ім. Ф.Е.Дзержинського, де хлопці вчилися організації праці на високорентабельному виробництві, у робітників високої кваліфікації. Комунари були залучені в усі види праці - від самообслуговування до участі у виробництві.
Вихованці комуни пишалися своєю працею, собою як творцями, людьми, які вміють без примусу створювати корисне для колективу. Тобто вони ставали, як любив говорити Антон Семенович, з «об'єктів виховання» «суб'єктами виховання»: кожна дитина включався в систему реальної відповідальності - і в ролі рядового, і в ролі командира.
У 1937 р. Макаренко звертається до проблем виховання дитини в сім'ї, яку він розглядав як первинний колектив, де всі є повноправними членами, зі своїми функ-
1 МакаренкоА.С. Досвід роботи дитячої трудової колонії / / Пед. соч.: У 8 т. - М., 1983.-Т. I.-С. 170.
2 Виноградова М.Д., Гордін Л.Ю., Фролов А.А. Про педагогічній спадщині А.С.Макаренка. Т. 8. - М., 1986. - С. 187-210.
237
ціями і обов'язками, де дитина повинна бути не «об'єктом пустощів, батьківських жертв, а в міру своїх сил учасником спільної трудового життя сім'ї».
Він писав, що діти в родині повинні постійно відповідати за певну роботу, за її якість, а не виконувати разові прохання і доручення. У всіх роботах Макаренко захищав ідею, що «безтурботне дитинство» завдають величезної шкоди майбутньому дитини.
В останні роки життя А.С.Макаренко займається питаннями сімейного виховання. «Забута» в перші роки радянської влади сімейна педагогіка в 30-і рр.. перебувала в стадії становлення. У цей період у своїх виступах Макаренко говорить про питання виховання дитини в сім'ї як про важливі державні суспільних проблемах. Звідси, на його думку, виховання дітей у сім'ї - це важливе державне завдання, яку повинні вирішувати і батьки, і школа. Він підкреслює важливість створення батьками «правильного тону» в сім'ї, радісного настрою, необхідність знання батьками своєї дитини. Виділяючи як головний компонент сімейного виховання авторитет батьків, Макаренко говорить про сьогодення і фальшивому авторитеті.
Він звертає увагу батьків на те, що на слухняності створюється помилковий авторитет. Як попередження звучать сформульовані Макаренко особливості неблагополучних сімей, які зазвичай руйнуються. Батьки в них не користуються авторитетом, постійно сваряться між собою, жорстоко поводяться з дітьми. Результатом є розлучення, що стає кризою для дитини.
Макаренко представляє сім'ю як громадський колектив, і його руйнування - це соціальна проблема. Він проти пустощів і зніженості дитини в сім'ї, вважаючи, що ці якості так само шкідливі, як «шкурництво, злодійство, брехня» 1.
Всі рекомендації з виховання дітей у сім'ї Макаренко дає в «Книзі для батьків», де він знову звертається до питання щастя людини. Він говорить тут про складні проблеми сімейних відносин, про те, як відносини батьків впливають на розвиток дитини; підкреслює важливість батьківського авторитету, сімейного господарства, ігри, дисципліни, виховання у праці, статевого виховання та прищеплення культурних навичок.
'Див: Сермяжка Є.І. Проблеми сімейного виховання в педагогічній спадщині А.С.Макаренка / / Як виховати громадянина. - Мінськ, 1980. - С. 7-19.
238
Завершуючи розмову про спадщину А.С.Макаренко, виділимо те, що може взяти з його досвіду сучасний соціальний педагог.
По-перше, його вміння створити дитячий колектив, співдружність хлопців різного віку, об'єднаного розумним, творчим продуктивною працею, з чіткою свідомої дисципліною. Колектив, який дійсно ставав виховної середовищем, школою для особистості, для важкої дитини.
По-друге, створення дитячого самоврядування, різні форми якого були школою для кожного вихованця. Чергування і «конституція» комуни, закони, традиції та рада командирів, загальні збори та участь у різних комісіях, відповідальність вихованців за доручену справу - все це несло величезну виховну навантаження.
По-третє, створення особливих відносин між вихованцями та вихователями, де ті й інші жили за одними законами взаєморозуміння і доброзичливості. У комуні ім. Ф.Е.Дзержинського від вихователів відмовилися.
По-четверте, широке коло методів у створенні такого колективу, який міг впливати на особистість. Це і прилучення вихованців до різних видів мистецтва (книги, кіно, музика, театр, походи, екскурсії, концерти, конференції), і робота з населенням, і гра, якої були захоплені і вихованці, і вихователі. Це і метод «вибуху», який увійшов в історію вітчизняної педагогіки лише з ім'ям А.С.Макаренко.
У величезному педагогічній спадщині виділяється його виступ перед працівниками Наркомосу 20 жовтня 1938 В зібрання творів воно увійшло під назвою «Про моєму досвіді»; в ньому сфокусовані основні питання педагогічних поглядів і досвіду А.С.Макаренка.
Соціальному педагогу слід звернутися до статті «Про моєму досвіді» тому, що проблеми соціального виховання, які вирішував Макаренко, актуальні й сьогодні. Макаренко аналізував, як він створював колектив і чому невеликий колектив більш прийнятний для виховного впливу; як можна домогтися свідомої дисципліни; що таке дитяче злодійство і дитяче хуліганство.
Особливо розмова - про оцінку педагогічної майстерності, його важливості у підготовці майбутніх вихователів, про те, чи слід ризикувати в педагогічному процесі і що таке педагогічний ризик.
239
А. С.Макаренко
|« Попередня||Наступна »|

Інформація, релевантна "Дитячий будинок (Фрагмент) "

