ОСНОВНІ ЕТАПИ РОЗВИТКУ ОХОРОНИ ПРАЦІ
Питання щодо забезпечення безпечних умов праці завждисупроводжували розвиток цивілізації людства.
Умови праці розглядалися в працях Арістотеля (387—322 pp.до н. е.), Гіпократа (400—377 pp. до н. е.). Ще за 379 років до н. е.Гіпократ звернув увагу на шкідливий вплив пилу на організм рудокопів,який утворюється при видобуванні руди.Лікарі епохи Відродження (Агрікола, Парацельс) докладно описаливажкі умови праці, якими вирізнялися гірничорудні та металургійніпідприємства того часу. У 1700 p. вийшла книга Бернардино Рамацині „Роздуми про
хвороби ремісників", в котрій були детально розглянуті питання
гігієни праці і патологічних змін, що виникають в осіб різних
професій.
М. В. Ломоносов (1711—1765 pp.) написав основоположні праці
про безпеку в гірництві.
Питання гігієни праці були висвітлені Ф. Ф. Ерисманом
(1842—1915 pp.) в його книзі „Професійна гігієна фізичної та розумової
праці" (1877 p.).
Значний вклад у розвиток гігієни праці вніс 1. М. Сеченов
(1829—1905 pp.), який у своїй праці „Нарис робочих рухів людини"
(1907 р.) науково обгрунтував цілу низку питань щодо ролі
центральної нервової системи та органів чуття людини
в процесі праці.
Багато зробили для наукового вивчення і вдосконалення гігієни та
безпеки праці в умовах інтенсивного розвитку промисловості вчені
Д. П. Нікольський (1855—1918 pp.), О. О. Прес (1857—1930 pp.),
В. О. Левицький (1867—1943 pp.), М. О. Вигдорчик (1875—1955 pp.) та ін.
Науково-технічний прогрес вносить принципові нововведення у всі
сфери сучасного матеріального виробництва, при цьому докорінним
чином змінюються знаряддя та предмети праці, методи обробки
інформації, що в свою чергу змінює умови праці.
В Україні питаннями подальшого вдосконалення охорони праці
в сучасних умовах, проведенням фундаментальних та прикладних
наукових досліджень з вищеназваних питань займаються: Національний
науково-дослідний інститут (НДІ) охорони праці, Державний НДІ техніки
безпеки хімічних виробництв, Інститут медицини праці, Український НДІ
пожежної безпеки, галузеві НДІ, проектно-конструкторські установи,
навчальні заклади.
^ ОСНОВНІ ПОНЯТТЯ У ГАЛУЗІ ОХОРОНИ ПРАЦІ,
ЇХ ТЕРМІНИ ТА ВИЗНАЧЕННЯ
В ДСТУ 2293-93 „Охорона праці. Терміни та визначення" та інших
стандартах даються визначення основних понять та термінів в галузі
охорони праці.
Охорона праці — це система правових, соціально-економічних,
організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних та лікувально-
профілактичних заходів і засобів, спрямованих на збереження
здоров'я та працездатності людини в процесі праці.
Умови праці — сукупність факторів виробничого середовища
і трудового процесу, які впливають на здоров'я і працездатність людини
в процесі її професійної діяльності.
^ Шкідливий виробничий фактор — виробничий фактор, вплив
якого може призвести до погіршення стану здоров'я, зниження
працездатності працівника. Небезпечний виробничий фактор — виробничий фактор, дія якого
за певних умов може призвести до травм або іншого раптового
погіршення здоров'я працівника.
Відповідно до ГОСТ 12 0.003-74 небезпечні та шкідливі фактори
за природою дії поділяються на такі групи: фізичні, хімічні, біологічні
та психофізіологічні.
До фізичних небезпечних та шкідливих виробничих факторів
належать: рухомі машини та механізми; пересувні частини виробничого
устаткування; підвищена запиленість та загазованість повітря робочої
зони; підвищена чи понижена температура поверхонь устаткування,
матеріалів чи повітря робочої зони; підвищений рівень шуму, вібрацій,
інфразвукових коливань, ультразвуку, іонізуючих випромінювань,
статичної електрики, електромагнітних випромінювань,
ультрафіолетової чи інфрачервоної радіації; підвищені чи понижені
барометричний тиск, вологість, іонізація та рухомість повітря;
небезпечне значення напруги в електричному колі; підвищена
напруженість електричного чи магнітного полів; відсутність чи нестача
природного світла; недостатня освітленість робочої зони; підвищена
яскравість світла; пряме та відбите випромінювання, що створює
засліплюючу дію.
До хімічних небезпечних та шкідливих виробничих факторів
належать хімічні речовини, які за характером дії на організм людини
поділяються на загальнотоксичні, подразнюючі, сенсибілізуючі,
канцерогенні, мутагенні, такі, що впливають на репродуктивну
функцію.
До біологічних небезпечних та шкідливих виробничих факторів
належать патогенні мікроорганізми (бактерії, віруси, мікроскопічні гриби
та ін.) та продукти їх життєдіяльності, а також макроорганізми (рослини
та тварини).
До психофізіологічних небезпечних та шкідливих виробничих
факторів належать фізичні (статичні та динамічні) і нервово-психічні
перевантаження (розумове перенапруження, перенапруження органів
чуття, монотонність праці, емоційні перевантаження).
Один і той же небезпечний і шкідливий виробничий фактор за
природою своєї дії може належати одночасно до різних груп. Дія окремих несприятливих факторів виробничого середовища
може призвести до виробничої травми — порушення анатомічної
цілісності організму людини або його функцій внаслідок впливу
виробничих факторів.
Виробничі травми класифікують:
— за видом травмуючого агента — механічні, термічні, хімічні,
променеві, електричні, комбіновані та ін.;
— за виробничими матеріальними причинами (носіями)
травми — рухомі частини обладнання, готова продукція, відходи
виробництва;
— за локалізацією травм — травми очей, голови, рук, ніг, тулуба;
— за ступенем тяжкості пошкоджень — легкі, тяжкі, смертельні;
— за технологічними операціями — вантажно-розвантажувальні
роботи, перевезення вантажів та ін.
Часто травма є наслідком нещасного випадку. ^ Нещасний випадок
на виробництві — раптовий вплив на працівника небезпечного
виробничого фактора чи середовища, внаслідок яких заподіяна шкода
здоров'ю або наступила смерть.
Наслідком дії несприятливих виробничих факторів може бути
і професійне захворювання — патологічний стан людини, обумовлений
роботою і пов'язаний з надмірним напруженням організму або
несприятливою дією шкідливих виробничих факторів.
Діагноз професійного захворювання ставиться у кожному
випадку з урахуванням характеристики умов праці, тривалості
роботи працюючого за даною професією, професійного
„маршруту" робітника, даних попередніх періодичних медичних
оглядів, результатів клініко-лабораторних та діагностичних
досліджень. Цей діагноз встановлюється лише тоді, коли саме
умови праці зумовили розвиток даного захворювання, тобто є його
безумовною причиною.
Окрім професійних, на виробництві зараз відокремлюють групу,
так званих, виробнича зумовлених захворювань — захворювань,
перебіг яких ускладнюється умовами праці, а частота їх перевищує
частоту подібних у працівників, які не зазнають впливу певних
професійних шкідливих факторів.^ МІЖНАРОДНЕ СПІВРОБІТНИЦТВО
Дата добавления: 2015-02-16; просмотров: 9 | Нарушение авторских прав