Лідерство і лідери в організації: теорія і практика лідерства
Презентація по слайдам:
1. Теорії лідерства На сьогоднішній день немає жодної теорії чи підходу, що поєднував би всі дослідження і відбивав би загальне бачення феномена лідерства і фігури лідера. Проблематика лідерства розглядається в теорії особистісних якостей, у концепціях організаційної поведінки, у ситуаційній теорії лідерства.
Загальні висновки, що роблять дослідники немає стандартного набору якостей, якими повинні володіти лідери. У різних ситуаціях ефективні лідери виявляють різні особистісні якості; відповідно до піонерських робіт К. Левина, можна виділити два вектори орієнтації лідера: - лідер може бути орієнтований на відносини з підлеглими («орієнтація на людину») лідер може бути орієнтований на результат («орієнтація на результат/задачу»).
Вектор орієнтації також може змінювати напрямок у залежності від ситуації в групі: у полярних ситуаціях — сприятливих чи несприятливих для групи — лідер, орієнтований на завдання, досягає більших результатів, чим лідер, орієнтований на людей. Лідерство, орієнтоване на людей, найбільше прийнятно в спокійних ситуаціях. Однак багато авторів віддають перевагу орієнтації на людину; Керівників можна навчати методам ефективного лідерства;
лідери повинні постійно удосконалюватися, а також розвивати підлеглих, уміти використовувати свої сильні сторони так само добре, як заповнювати прогалини в знаннях. Лідер повинний викликати довіру у оточуючих, керуватися особистими фундаментальними цінностями, органічно поєднувати емоції, інтелект і ділові якості;
Лідер повинний уміти створювати внутрішні і зовнішні фактори впливу, причому часто на неформальній основі. Такі форми мережних взаємин припускають різні союзи і партнерські відносини як усередині однієї сфери діяльності, так і між галузями, у підсумку вони можуть привести до формального злиття й об'єднання. Лідер повинний визначати і формулювати схований, невловимий потенціал організації — такий, як потенціал знання, людський капітал.
2. Місце лідерства в організації У. Эдварде Демінг визначає лідерство «як метод роботи, що має на меті допомогти працівникам виконувати їхню роботу щонайкраще». З теорії відомо, що лідерство — невід'ємний компонент роботи команд і груп.
Лідер — хто він? Людина, яка: мислить глобальними категоріями, передбачає потенційні можливості, створює загальне бачення майбутнього, сприяє розвитку здібностей людей, делегує їм повноваження, розвиває командний підхід до роботи, почуття партнерства,
ЛІДЕР - ЛЮДИНА, ЯКА сприймає зміни, демонструє знання технологій, заохочує конструктивний виклик, забезпечує задоволення клієнтів, досягає успіхів у змаганні з конкурентами, демонструє особисті досягнення, високий рівень компетенції, виявляє готовність до спільного керівництва, діє відповідно до проголошених цінностей, однак може змінювати ці цінності, якщо того вимагає ситуація.
Як стати лідером? Антоніо Менегеті, відомий вчений і засновник онтопсихологіі, автор книги «Психологія лідера», переконаний, що лідер від народження отримує визначені задатки, але це не означає, що ця людина лідером стане. Щоб стати лідером, треба досягти відповідного рівня культури, освіти, життєвого досвіду і професіоналізму.
Менегетти виділяє наступні фактори, що створюють дійсного лідера з людини з визначеними задатками: Перше — це культура й освіта. Друге — це здатність переборювати стереотипи. Для цього потрібна внутрішня зрілість. Лідер повинний уміти підніматися над традиційними цінностями. Третє — це знання свого схованого потенціалу.
Справжнє лідерство — це робота, робота і ще раз робота. Насамперед робота над собою. А уроджені задатки лідера — це той внутрішній потенціал, якому треба підкорити собі і направити в потрібне русло, інакше далі лідера дворової команди по футболу природжений лідер не піде.
П. Сенге у своїй книзі «П'ята дисципліна: основа організації, що самонавчається» на питання «Як створюються лідери?» відповідає: «Таких людей узагалі не можна створити, тому що вони створюють себе самі».
Цінності лідера входять у компанію, у її культуру і залишаються там навіть після відходу лідера. Цей висновок насамперед говорить про соціальну відповідальність, що лідер бере на себе, усвідомлює він це чи ні. Він реально впливає на життя багатьох десятків, чи сотень навіть тисяч чоловік тим, що усі вони живуть у системі, що створена їм, у системі, що знаходить і має сенс тільки завдяки йому.
Схожі презентації
Категорії