 - Блоги - Юрій Луканов - Герой мого оповідання став журналістом року в Польщі
→ Герой мого оповідання став журналістом року в Польщі
Герой мого оповідання став журналістом року в Польщі
Юрій Луканов , 12.12.2014 11:21
Я не просто щасливий, що мій приятель Piotr Andrusieczko, а по-нашому кажучи Петро Андрусечко, бо він етнічний українець, став журналістом року у Польщі. Отож, я не просто щасливий, а щасливий подвійно. Бо саме Петро був прообразом героя мого оповідання, яке я недавно надрукував у «Дусі».
Він пише про війну на сході України для знаменитої «Газети виборчої». Зовні він дуже спокійний. Я би сказав навіть флегматичний. Але де я його тільки не зустрічав!
2008 року - у Грузії. Потім бачив в найгарячіших точках на Майдані, зокрема, 18 лютого на Інститутській. Бачилися ми з ним у Криму в селищі Перевальне під Сімферополем, коли базу української бригади берегової охорони оточили російські війська.
Петро ледь не місяць стирчав у Слов'янську, поки його не оголосили агентом вже забув якої розвідки. Можливо, Правого сектора, але скоріш за все ЦРУ, бо він все таки громадянин не України, а Правий сектор так далеко ще не запускає свої пазурі.
Недавно ми разом їздили до Маріуполя. Я зауважив, що він ледь не весь час спить дорогою. На моє запитання Петро сказав: «Знаеш, я від Майдану ніяк виспатися не можу. Тому кону можливість використовую».
І я його чудово розумію. Адже цей драматичний рік Петро переживав разом з нами, у тому ж напруженні, що і ми.
Коротше, хіба що на ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС я його не бачив. Але це, мабуть, тому, що він замолодий і на то час під стіл пішки ходивJ)))
Одразу після визволення Краматорська ми з ним зустрілися просто на центральній площі міста. І саме там сталася знакова подія, яка і послужила сюжетом для оповідання.
Ми купили дві пляшки сухого вина і закуски, поселилися в готелі на сьомому поверсі без ліфту. А потім виявили, що нема штопора. Два ботаніки-журналісти, які висвітлюють жорстокі події, не зуміли відкоркувати пляшку вина без штопора і пішли його шукати до військових.
Що з цього вийшло ви можете прочитати тут. Польський журналіст Анджей - це літературний прообраз Петра Андрусечка. Звісно, то був не нарис і там багато чого додано до його героїчної особи. Але в основі - це Петро.
Отож, мій друже, щиро вітаю. Я гордий за тебе. Хотів би вірити, що я став твоїм промоутером. Хоча, хто про це знає, крім нас з тобою? J))