

Вимоги до оформлення пояснювальної записки та вміст розділів
Пояснювальну записку виконують на аркушах білого паперу формату А4 з рамками (рис. 1-2) з полями (ліве не менше 20 мм, праве, верхнє і нижнє не менше 10 мм). Номери сторінок проставляють у рамках.
Обов’язковими частинами для курсової роботи є:
· титульний аркуш;
· зміст;
· індивідуальне завдання на курсову роботу;
· перелік умовних позначень, символів, одиниць та термінів (при потребі);
· вступ;
· основна частина;
· висновки;
· список використаної літератури;
· додатки.
Структурні частини пояснювальної записки починають з нового аркуша і не нумерують.
Заголовки першого рівня (ЗМІСТ; ПЕРЕЛІК умовних позначень, символів, одиниць та термінів; вступ; оСНОВНА частина; ВИСНОВКИ; СПИСОК ВИКОРИСТАНОЇ ЛІТЕРАТУРИ; додатки) та заголовки розділів основної частини записують симетрично тексту великими літерами на відстані 10 мм від попереднього та наступного тексту. Заголовки підрозділів записують з абзацу малими буквами. Точку в кінці заголовків не ставлять. Розмір шрифту 14. Весь текст, а також заголовки, виконується одним шрифтом. Перенос слів в заголовках, підкреслення, виділення заголовків напівжирним шрифтом і курсивом не допускається.
Тексти додатків можна наводити шрифтом меншого розміру.
Титульний аркуш повинен бути встановленого зразку, що наведений в додатку В.
На титульному аркуші розписуються сам студент та керівник роботи. Поряд з підписами вказуються прізвища осіб з перерахуванням вчених ступенів та звань. Титульний аркуш не нумерується як розділ, не вноситься до змісту і не нумерується як сторінка.
Зміст (додаток Г) характеризує структуру курсової роботи. Як розділ зміст не нумерується. Зміст повинен містити назви всіх розділів, підрозділів, пунктів та підпунктів, що є в курсовій роботі, а також перелік додатків. Усі назви повинні бути записані таким же чином, як вони сформульовані в роботі. Визначення сторінок обов’язкове.
Зміст розташовують на аркушах із великим кутовим штампом (рис. 1).
Текстовий матеріал оформляється (додаток Д) на аркушах формату А4 (210´297 мм) з малим кутовим штампом (рис. 2). За необхідності допускається використання аркушів формату А3 (297´420 мм).
Індивідуальне завдання на курсову роботу видається керівником. Індивідуальне завдання засвідчується підписом керівника роботи. Завдання не нумерується як розділ.
Рис. 1. Вигляд великого кутового штампу
Рис. 2. Вигляд малого кутового штампу
Перелік умовних позначень, символів, одиниць та термінівскладається за необхідністю. У переліку розміщують специфічні, маловживані, такі, що допускаються у технічній літературі скорочення та нові символи, що не розшифровуються у формулах. У перелік не включаються умовні позначення, символи, що повторюються у тексті менше трьох разів; їх розшифровують у тексті при першому згадуванні. Перелік розміщують у вигляді двох колонок: у лівій колонці за абеткою наводять скорочення, символи, в правій – детальну їх розшифровку та одиниці виміру.
У вступі на двох - трьох сторінках описується сучасний рівень стану проблеми, що розглядається в роботі, призначення роботи, її актуальність, загальна постановка завдання. Вступ як розділ не нумерується.
В основній частині наводиться постановка задачі, послідовність та результати її розв'язку. Заголовок "Основна частина" не записується.
Постановка задачі має містити детальний опис функцій об'єкта, що розробляється, кількісні та якісні показники його функціонування, форми представлення результатів, можуть також наводитись додаткові вимоги (наприклад, до захисту інформації тощо).
За постановкою задачі розміщують теоретичну частину або результати системного аналізу об'єкта, форми взаємодії з іншими об'єктами тощо.
У теоретичній частині наводиться огляд поставленої задачі з урахуванням останніх концепцій у галузі створення програмних засобів. На основі проведеного аналізу визначаються основні шляхи розв'язку задачі, проводиться їх аналіз і вибирається оптимальний з них. Рекомендований обсяг розділу - 3 - 7 сторінок.
Практична частина є основною частиною пояснювальної записки за обсягом та змістом і містить виклад результатів роботи: інформаційну структуру системи, опис середовища розробки, схеми і описи алгоритмів, інтерфейси користувача, інструкції користувача, опис застосування програми, тексти програм та їх описів, методику та результати тестування.
Креслення та схеми оформлюють у відповідності до вимог стандартів Єдиної системи конструкторської документації (ЄСКД), програмні документи – у відповідності з вимогами Єдиної системи програмної документації (ЕСПД).
Детальні схеми, креслення і повні тексти програм рекомендовано виносити у додатки.
Розділи основної частини пояснювальної записки розбивають на підрозділи і пункти. Пункти за необхідністю можуть бути розбитими на підпункти.
Розділи повинні мати порядкову нумерацію в межах всієї основної частини, підрозділи – у межах розділу, а підпункти у межах кожного пункту. Наприкінці номерів розділів, підрозділів, пунктів і підпунктів ставлять крапку
У випадку невеликого обсягу пояснювальної записки новий розділ припускається розміщувати на тому ж аркуші, де закінчився попередній.
Всі матеріали, що ілюструють пояснювальну записку (рисунки, креслення, схеми, діаграми, графіки) повинні мати назву рисунків. Рисунки виконують на аркушах пояснювальної записки та позначають словом "Рис." і нумерують в межах розділу арабськими цифрами, наприклад, "Рис. 2.1. " (перший рисунок другого розділу) або в межах всього документа. Кожен рисунок повинен мати назву яку розміщують після номера рисунка. Рисунки розташовують після першого посилання на них у тексті. Посилання наводять з вказуванням порядкового номера рисунка, наприклад, "(див. рис. 1.2).
Цифровий матеріал та інші структуровані дані оформлюють у вигляді таблиці. Якщо таблиць більше однієї, то їх нумерують арабськими цифрами – у межах розділу або всього документу, наприклад, "Таблиця 2.1" (друга таблиця першого розділу). Номер розміщують у правому верхньому куті над таблицею.
Таблиці повинні мати заголовки. Заголовки починають з великих літер і розміщують над таблицею. Діагональний поділ шапки таблиці не допускається.
В заключній частині формулюються основні висновки щодо досягнутих результатів роботи. Висновки пишуться на 1 - 2 сторінки і як розділ не нумеруються.
В літературі наводиться перелік джерел, на які були посилання в тексті. Список повинен формуватися в порядку посилань за текстом і містити бібліографічні відомості офіційно виданих паперових джерел (книжок, статей, посібників). Внутрішні документи підприємств та Інтернет – адреси розміщують після основного переліку з відповідними заголовками. Як розділ література не нумерується. Обсяг списку не повинен перевищувати 5 % обсягу роботи.
У додатках містяться тексти програм, зображення екранних форм, таблиці, графіки. Кожний додаток повинен мати змістовну назву великими літерами. Текст додатків може бути поділений на розділи, підрозділи і пункти.
У процесі посилання на додаток пишуть слово "додаток" повністю малими літерами і вказують номер додатку, наприклад "… у додатку А". Нумерація аркушів додатку повинна бути наскрізна.
Додатки слід оформляти як продовження курсової роботи, на наступних його сторінках, розташовуючи їх у порядку появи посилань на них у тексті.
Кожен додаток треба починати з нової сторінки. Додатки повинні мати заголовок надрукований угорі малими літерами починаючи з першої великої букви симетрично відповідно до тексту сторінки.
По середині рядка, над заголовком, малими літерами з першої великої букви має бути надруковано слово “Додаток ____” і велика літера, що позначає додаток. Додатки слід позначати послідовно великими літерами української абетки, за винятком літер Ґ, Є, З, І, Ї, Й, О, Ч, Ь.
Рисунки, таблиці, формули, що розміщені в додатках нумерують арабськими цифрами у межах кожного додатку, наприклад "Рис. Д.А.1" (перший рисунок додатку А). "Таблиця Д.Б.2" (друга таблиця додатку Б). Нумерація аркушів у додатку повинна бути наскрізною. Як розділ додатки не нумеруються.
Орієнтований обсяг пояснювальної записки – не більше 35 аркушів друкованого тексту формату А4.
Загрузка...

