Глухівське князівство

XIX століття

Глухівське князівство''' — одне з удільних князівств Чернігово-Сіверської землі з центром у Глухові. Території князівства сягали верхів'я Оки, рязанських і козелецьких володінь. Утворилося на початок XIII століття. Пізніше з Глухівського князівства виділилися Устівське та Новосільське князівства, як східна його частка.

1239 року землями князівства прокотилась монголо-татарська пошесть та ордою хана Батия була взята приступом столиця — місто-фортецю Глухів. Це призвело до зміщення центру історичного життя князівства на північ.

1352 року із Західної Європи поширилася на Сіверщину чума. Тоді вимерло все князівство, а глухівські князі переселилися в Новосіль та стали князями новосільськими.

У другій половині XIV століття землі князівства опинилися під владою Великого князівства Литовського, а після підписання у 1385 році Кревської унії глухівські землі стали окраїною об'єднаного Великого князівства Литовського та Польського Королівства.

Глухівські князі
Глухівськими удільними князями були здебільшого вихідці з чернігівської гілки Рюриковичів.

Першим глухівським князем був Симеон Михайлович, який отримав Глухівське князівство по смерті батька у 1246 році. Його син Михайло Симеонович був наступним володарем. Він отримав глухівський престол у кінці XIII століття та прокнязював у ньому до своєї смерті на початку XIV століття.

У другій половина XIII століття та початок XIV століття устівським князем, яке виділилося по смерті Семеон Михайловича, був Всеволод Семенович.

Наступним глухівським князем був Роман Семенович. Він правив з Новосіля та фактично під своєю владою об'єднав все Глухівське князівство.

Родовід:

Див. також
* Путивльське князівство
* Сіверське князівство
* Рильське князівство
* Курське князівство

Примітки

Література
*  
*  
Посилання
*  Глухівське князівство  // 

Глухівське