Актор з "Закритої школи" розповів страшне…
Хочеш трохи полоскотати собі нерви? Вчитель фізкультури Павло з "Закритої школи" (актор Михайло Сафронов) розповів містичну історію про боротьбу зі своїми страхами.
– У шість років я почув першу в своєму житті страшилку. Однокласниці, похмуро зсунувши брови, зловісно розповідали подробиці таємничого зникнення трьох старшокласників на тринадцятому поверсі будинку, що стояв навпроти школи. Після цього, виходячи зі школи, я боявся піднімати очі, ввечері не міг заснути. До параної залишалися лічені дні, коли я, нарешті, вирішив, що більше ніколи й нічого боятися не буду. І, от, переконавши товариша загинути або перемогти разом зі мною, ми вирушили назустріч страху. Вже сутеніло, я, щоб не думати про погане, постійно про щось говорив і не помітив, як товариш потихеньку від затії відмовився. Коли я увійшов в страшний під’їзд і побачив чорного кота і намальований на стіні череп. Зупинив ліфт, який за мною, невагомим, закрив двері, нікуди не повіз, та ще й вимкнув світло. Було дуже страшно, а за дверима тим часом почулися моторошні човгання, після чого вони відчинилися. У ліфт мовчки увійшла бабуся і так само мовчки ми поїхали на 14-й поверх. Звук підйому був такий, наче нас тягли кудись ланцюгами. Нарешті, від центру пекла мене відділяли всього два сходових прольоти. Це був мій рейхстаг, і я повинен був їх пройти. Але рівно між ними на підлозі ворушилася і намагалася щось незрозуміле формулювати якась безформна купа смердючих ганчірок, волосся і пакетів. Заплющивши очі, я переступив і через неї! Опинившись на 13-му поверсі і зрозумівши, що все ще живий, я нашкрябав олівцем на стіні: "Страху немає!" І спокійно, не озираючись, пішов по сходах вниз. З тих пір я нічого не боюся.