Комедія – це не простий жанр. Творцем класичної комедії вважається Жан-Батист Поклен, більш відомий під псевдонімом Мольєр. Його роботи дотепні і сповнені філософських ідей.
У своїй комедії «Міщанин-шляхтич» він підняв одну з найбільш актуальних тем 17-го століття – спробу дрібної буржуазії проникнути в світ аристократії. Заради отримання титулів вони готові були платити величезні гроші, купувати землі і посади, опановувати дворянськими манерами, а головне заводити світських друзів.
Головний герой комедії – звичайний міщанин пан Журден, у якого є все необхідне для щастя, крім титулу дворянина. Попри те, що він не є дворянином ні за походженням, ні за вихованням, він, у що б то не стало прагнути стати справжнім аристократом.
Заради своєї божевільної мрії він готовий витрачати купу грошей, наймати вчителів логіки, танців, музики, фехтування, кравців, перукарів та інших службовців, щоб вони зробили з нього іншу людину.
Сам він за вдачею грубуватий і неосвічений, тому вчителям нелегко навчити його світським манерам. Однак на словах вони йому обіцяють будь-які перетворення.
Журден, ні хвилини не замислюючись, платить всієї цієї армії шахраїв і свято вірить, що це допоможе в здійсненні його мрії. Своєю чергою, кравець його обманює.
Він шиє йому безглузді наряди, називаючи їх світськими, тоді як сам Журден і гадки не має, що насправді носять в світлі. Із залишків матеріалів він шиє одяг для себе.
Багато працівників Журдена отримують гроші лише за те, що похвалять його новий халат або ковпак, слухають його бездарну народну пісню і улесливо називають його «Ваша милість» або ще як-небудь.
Граф Дорант, хоч і аристократичних кровей, але не багатий. Він дружить з Журденом тільки через гроші і часто бере у нього в борг.
Дружина пана Журдена більш прониклива.
Вона все це бачить і розуміє, але коли намагається напоумити чоловіка, він її і слухати не хоче. Більш того, він захопився манірної маркізою Доріменой, для якої влаштовує пишні прийоми і купує шалено дорогі подарунки.
Всі дії Журдена спрямовані на те, щоб купити те, чого у нього насправді немає, і ніколи не може бути. Бо все інше у нього вже є: сім’я, гроші, здоров’я. Ось тільки дворянське походження йому ніколи не купити, оскільки, по суті, міщанин.
Вчинки Журдена не можна назвати дурними або негідними. Він всього лише хоче бути ближче до світської публіці, вигідно видати заміж дочку за якогось маркіза або графа, навчитися тримати себе в суспільстві і просто отримати освіту, яке він не отримав в юності.
На мій погляд, його вчинки гідні поваги. Однак, будучи людиною недалеким і простодушним, він часто потрапляє в безглузді ситуації.
Так, наприклад, в останній час комедії його марнославство і прагнення до високих титулів і зовсім зіграло з ним злий жарт. Він погодився видати Люсіль за молоду людину, яка нібито був сином турецького султана. Заради цього він навіть погодився пройти сміхотворний обряд посвячення в «мамамуши».
Цей вчинок ще раз показав, що герой настільки охоплений своєю ідеєю стати знатним, що готовий пройти через будь-які безглузді обряди. Більш того, він готовий повірити в своє перетворення в знатну особу.