Пригоди і трафунки старого Бурштина
Мало не щодня доводиться читати про різноманітні випадки, які трапились у сучасному Бурштині. Здавалося би, сто років тому життя в місті було значно спокійнішим. Але давня преса теж рясніє повідомленнями про різноманітні трафунки та кримінальні пригоди.
У липні 1898 року в Бурштині відбулися масштабні погроми, причиною яких стали… два центи (розмінна монета від злотого ринського). Саме через сварку за два центи десятки людей отримали поранення та було побито вікна в багатьох міських будівлях. Тоді під Бурштином проводилися роботи з регуляції течії ріки Липи, в яких були задіяні іногородні робітники, переважно мазури. В неділю, 17 липня 1898 року, один з цих робітників, Ян Табуровський, і його товариш Миколай Борис вирушили на закупи до бурштинських крамничок і зайшли також до м’ясника-єврея Еля Гохмана. Робітники захотіли придбати фунт телятини, і різник назва
1f40
в їм ціну того шматка м’яса –16 центів. Табуровський і Борис торгувалися і хотіли дати за м’ясо лише 14 центів, але м’ясник не погоджувався.
Запеклий торг переріс у сварку, а потім м’ясник сильно вдарив Миколая Бориса в лице, що спровокувало бійку, до якої приєдналися кілька євреїв. Ще один робітник, Герасим Литвин, випадково став свідком бійки і запрагнув урятувати своїх товаришів, але сам потрапив «під роздачу» і непритомний упав на землю. Пополудні про криваву бійку дізналися інші робітники, зайняті на річкових роботах. Вони вирішили помститися за побиття товаришів і вчинили в місті погром, під час якого побили вікна в багатьох єврейських будинках і крамницях і нанесли тілесні пошкодження десяткам осіб, у тому числі й місцевому рабинові. Для заспокоєння розлючених робітників до міста навіть викликали драгунів.
Неспокійно було в Бурштині й у червні 1906 році. Радикально налаштовані політичні сили підбурювали селян до страйку, погрожуючи тим, хто продовжував роботу. 17 липня того року селяни врешті-решт оголосили загальний страйк. Щоб забезпечити громадський спокій, місцевій владі довелося задіяти загони кавалерії. На допомогу місцевим стражам порядку зі Станиславова вирушив також ескадрон драгунів.
В серпні 1898 року біля залізничної станції Бурштин трапилася колійова пригода. Пасажирський потяг, який їхав з Сучави до Львова, наїхав на віз, навантажений ґонтом через те, що залізнична рампа не була зачинена, і віз викотився на колію. Цікаво, що господар возу, який сидів на ньому і дрімав, залишився неушкодженим, так само, як і коні. Але сам віз і навантажений товар сильно постраждали.
В січні 1899 року трагічний випадок стався в селі Коростовичі під Бурштином. В ті часи місцеві українці дуже яскраво відзначали свято Йордана – з урочистою ходою, співами і навіть залпами з гармат. Коли каноніри набивали порох до гармат для святкової канонади, на порох випадково потрапила іскра, і четверо чоловіків отримали серйозні опіки. Як зазначала преса, їхні обличчя так обпекло, що їх неможливо було впізнати. Першої допомоги постраждалим надав лікар з Бурштина пан Ганаковський, а потім їх доправили на лікування до шпиталю у Львові.
В липні 1897 року спокійне життя містечка було збурене діяльністю нахабного афериста. Якийсь єврей, що представлявся як Нафталій Ґелертер, крутився між селянами і пропонував їм свою допомогу і посередництво в отриманні позики в банку. За свої послуги він просив досить низьку оплату – від двох до десяти злотих ринських. Але жодної допомоги довірливі мешканці за свої гроші так і не отримали, бо, зібравши з селян оплату, «посередник» спробував накивати п’ятами. Добре, що його «посередницькою діяльністю» вчасно зацікавилися староство і жандарми, які заарештували афериста.
В червні 1899 року пригода в садибі бурштинського поміщика Францішека Малиновського набула широкого розголосу далеко за межами містечка. В поміщицькому будинку впродовж певного часу працювала молода і гарненька служниця Геленка Котура, яка користувалася повним довір’ям господарів. Аж ось одного прекрасного дня з шафи пана Малиновського зникло 30 тисяч злотих ринських, частиною в готівці, частиною в цінних паперах. На той час це була величезна сума, адже, наприклад, шкільний учитель заробляв тоді близько тисячі злотих ринських у рік.
Спочатку підозра господарів і викликаної поліції впала на зовсім іншого слугу, і лише згодом стали відомі справжні винуватці крадіжки. В день, коли господарі виявили пропажу грошей, покоївка Геленка поскаржилася господарям на погане самопочуття і пішла додому раніше. Але це ні в кого не викликало жодних підозр. І лише коли дівчина звільнилася зі служби й зібралася заміж за свого давнього залицяльника, в пана Малиновського відкрилися очі на правду, адже Геленка замовила розкішну весільну сукню та здійснила ряд покупок, які скромна колишня покоївка аж ніяк не могла собі дозволити. Як виявилося, до крадіжки дівчину намовив її наречений. Зрозумівши безвихідність ситуації, колишня покоївка зізналася у злочині й була заарештована в переддень власного весілля.
У лютому 1936 року в Бурштині трапився ще один кримінальний трафунок. Тоді у місті жив український громадський активіст Микола Фардига, який був задіяний у роботі кількох українських товариств. Ввечері вос
1f40
мого лютого до хати Фардиги прийшли два невідомі чоловіки і питали в його рідних, де його можна знайти. Потім хтось кидав у вікна його хати каміння і стріляв з револьвера. Всі шиби повибивали, але, на щастя, ніхто не постраждав. Як стверджували свідки, незнайомці шукали Фардигу в читальні та місцевому українському кооперативі. Побачивши його здаля, один чоловік сказав іншому: «Ні, то не той». Цей зухвалий напад на активіста дуже обурив українську громаду Бурштина, а поліція висунула версію, що напад на Фардигу здійснили випадково, сплутавши його з кимось іншим.
Справжня трагедія сталася під Бурштином у липні 1938 року. 18-річний помічник місцевого купця Ізраель Рюблер їхав возом від Дем’янова до Бурштина, аж тут на його віз всівся якийсь незнайомець, навіть не спитавши дозволу. Юнак намагався спихнути нахабу, а той кинувся на нього з ножем. Від отриманих поранень юнак загинув на місті. Цей трагічний випадок викликав великий жаль і справжній шок у містян.
Олена БУЧИК