В умовах „незалежної” України для того, щоб бути фашистом, треба чітко ідентифікувати себе з українською нацією, слов’янським етносом, білою расою. Шанування національних героїв, помножене на відсутність мазохізму - і в очах українофобського політикуму-терраріуму ви фашист. Вишиванка як однострій есесівця.
Захист національних інтересів – фашизм. Зрада національних інтересів – це виваженість, толерантність, поміркованість. А ось вимоги відновлення ядерного статусу, повернення вкрадених окупантами заощаджень, заборони дегенеративного мистецтва – фашизм.
Так, поступово, з часом, виявилося, що в умовах ідеологічного українофобського терору слово „фашист” набуло якісно нового, українського наповнення. „Фашизм” став тим, чим раніше був „націоналізм”. Слово-переляк поступово адаптувало до своєї кришталевої сутності колективну свідомість трудящих мас, і страх перед ним розтанув, наче ніжна ранкова хмарина в сонячному промінні.
Хто розкидається звинуваченнями у фашизмі? – Ті, у кого на волохатих лапах кров замордованих співвітчизників, ті, чиї банківські рахунки породжені вкраденими у народу заощадженнями, ті, хто є виплодками організаторів та виконавців найстрашнішого злочину в історії цивілізації – Голодомору 1932/33. Виходить, що фашисти - це ті, хто проти терору, крадіжок і геноциду.
Термінологія – інструмент ідентифікації. Коли чорне стає білим, а біле – чорним, нерухомою лишається сірість. В жодному разі не виправдовуватися – нема перед ким, нема за що. Носіть вишиванки!