Це самий простий і недорогий вид колодязів. Вони бувають двох видів: висхідні і низхідні.
Будівництво висхідного ключового криниці починається з вибору місця виходу на поверхню. Вибране місце ключа розрівнюють і поглиблюють. Стінки поглиблення зміцнюють цеглою або камінням. У заглиблення встановлюють зруб колодязя, який може бути дерев'яним (бочка без дна, ящик) або бетонним.
Встановлювати зруб колодязя треба так, щоб його нижній край знаходився нижче верхнього рівня підйому води. Висота ж зрубу може бути різною. Якщо верхній край зрубу набагато перевищує верхній рівень підйому води, то в ньому необхідно виконати зливний отвір, щоб вода не пішла з колодязя. Оскільки зливну воду слід відводити як можна далі, для неї треба вирити глибоку канаву. Стіни такої канавки обмазують товстим шаром глини і викладають каменем-плитняком.
Зазори між стінками поглиблення і стінками зрубу заповнюють густим розчином жирної глини. Товщина глиняного шару повинна бути не менше 20-25 см. Верхній пласт глини навколо зрубу засипають гравієм, щебенем або закривають каменем-плитняком.
Щоб було зручно набирати воду, не забруднюючи при цьому колодязь, стінки зрубу можна влаштувати лоток для стоку води.
Особливості конструкції спадного колодязя пов'язані з якістю води в низхідному ключі: вона може містити в собі частинки ґрунту, мулу тощо
Встановлюваний в поглибленні зруб може бути виконаний з будь-якого матеріалу, але його дно обов'язково повинна мати тверде покриття з каменю, цегли, бетону або дерева.
Крім того, він повинен мати поперечну перегородку, щоб вода, отстаиваясь внизу, надходила наверх вже очищеною. Надлишок води через зливний отвір відводяться по канавці, як у висхідному ключовому колодязі. Замість зрубу можна використовувати будь-яку трубу, встановивши в ній перегородку для очищення води, засипану з боку води щебенем або гравієм. В перегородку вставляється одна або кілька труб меншого діаметру.