9 міфів про життя музикантів
Хто з нас не мріяв (а деякі досі мріють стати крутим музикантом, колесити по світу з гастролями, мати віддану армію фанатів (особливо фанаток) і гребти гроші величезною лопатою? Ну, гаразд, навіть якщо ти про це не мріяв, то напевно мислив стереотипно про життя музикантів, і, мабуть, багато в чому помилявся. Наприклад:
1. Музиканти заробляють творчістю
Міф: Я буду заробляти творчістю. Це круто!
Реальність: У співака Гордон Метью Томас Самнера (в дівоцтві Стінга) – свій маєток в Тоскані, замок в Ірландії, нерухомість в Нью-Йорку. Їсть він тільки органічну їжу, вирощену на власних грядках, за якими доглядають його особисті селяни. Чи можна на цю Dolce vita заробити музикою? Ні, особливо якщо врахувати той факт, що пан Стінг гастролює тоді, коли захоче. Може бути, десь у чарівній Утопії і можна. Але на планеті Земля, і в даний конкретний момент, ніяк не можна. У своїй книзі він сам розповідав про ті валютні махінації, які провертав через створені ним фірми-одноденки. Досі його годують фінансові організації.
Ті з музикантів, хто не здогадався вкласти гроші в кошерний бізнес, змушені віддавати свої продажні душі в щупальця рекламного спрута і співати про «золоту чашу». Навіть «Князь Темряви» був змушений віддати свою сім’ю на розтерзання каналу MTV і шоу «Сімейка Осборнів». А Іггі Поп так взагалі плавно перетікає з однієї рекламної компанії в іншу.
Хтось тримає студії звукозапису, хтось на дискотеках діджеїть, а деякі примудряються навіть у друкарні працювати. Знаменитий не значить багатий. Творчість – це для душі і слави. Безумовно, свій гріш від творчих страждань ти отримаєш, але він навряд чи буде з золота.
2. Освіта не потрібно
Міф: Музиканту (особливо рок-музиканту) утворення не потрібно – достатньо таланту.
Реальність: Ти, звичайно, можеш мені сказати, що Джеймс Хетфілд все життя був цілеспрямованим алкашем-трієчником, а склав хіти на всі часи. Не сперечаюся. Але давай подивимося з іншого боку. Є багато освічених певунов. Недолік освіти рано чи пізно позначається. Басист ванільною поп-групи з музичними інструментами під назвою «u2» Адам Клейтон після двадцяти років успішних виступів, слави й багатств відправився в Нью-Йорк отримувати нормальну освіту. Всі музиканти-самоучки рано чи пізно беруть уроки майстерності. Так як публіка примхлива, її потрібно дивувати, годувати свіжими продуктами творчості, а майстерності не вистачає. Оззі Осборн брав уроки вокалу. Флі з RHCP, будучи визнаним басистом, багато вчився у джазових метрів важкої гітари. Коли вже ти вибрав тернистий шлях музиканта, то будь добрий, вдосконалюйся. Знання таких речей, як акорди, тони або ритмічні розміри дозволяє робити потік вытекаемого з тебе творчості більш розміреним і чітким.
3. Життя в столиці чи за кордоном
Міф: Усі хороші музиканти живуть у столиці або за кордоном. На периферії їх немає.
Реальність: Як правило, але не завжди. Якщо ти хочеш, щоб твій світлий одухотворений образ показували на концерті до дня міліції – тоді так! Так буде простіше. А от якщо ти пишеш музику іншого жанру, то нема чого. Є така кумедна краснодарська рок-група «Звірство». У Росії її люблять тільки самі вимогливі і вірні шанувальники трешу. Зате в Лондоні хлопці збирають повні клуби і мучать їх своїми криками. Однак у Лондон їхати не поспішають, хоча на це є кошти. Також успішний Єгор Лєтов все життя прожив в Омську і від цього не ставав менш популярним.
В еру панування швидкісного інтернету і щосекундного розвитку технологій комунікацію можна підтримувати технічними засобами. Живи в Самарі, гастролируй, хто тобі заважає? А скільки класних музикантів живе в Самарі!..
Звичайно, за кордоном з цим простіше. Біснуваті Bloоdhound Gang до останнього жили у Філадельфії. У столиці, звичайно, вибір більше. Але це не означає, що у твоєму місті немає якісної музики.
4. Родина
Міф: Тру-музикант не одружений або одружується кілька разів, адже дружина для музиканта – поняття тимчасове.
Реальність: Абсолютна маячня, сформований під впливом байок про щоденний Содом з наркотиків, бухла і різнобарвною блювотини, якими покриті фанатки музиканта, у конвеєрному режимі заходять в його гримерку, щоб скуштувати божественний орган кумира. Поспішаю розчарувати. Так було в 70-х, коли будь чувак із гітарою викликав оргазм у припудреним смачними наркотиками панянки. Зараз все простіше: гримерки застосовуються за призначенням – в них відпочивають. А може, просто рокери вже не ті?
Більшість музикантів має дружин і одружується чи не відразу після закінчення школи. Оззі Осборн вже 30 років щасливо живе в шлюбі зі своєю ненаглядної Шерон. Так, це його другий шлюб. Але зате який! А адже так, як розважався Оззі, ніхто не зможе. Елементарно не вистачить здоров’я. Джим Моррісон пробував – не пощастило.
Музиканти ставляться до сімейного життя, як буденності. Після роз’їздів, сліпучих спалахів і втрати терабайт енергії хочеться зайти в тиху заводь і відпочити. Яскравий тому приклад – творець групи nobody.one Сергій Тютюнників, щасливо одружений не перший рік. Повірте, Навіть Бібер хоче тепла і затишку.
5. Зіркова хвороба
Міф: Усі більш-менш відомі музиканти страждають від зіркової хвороби.
Реальність: Це все капіталісти тобі мізки промили. Херня! Таке буває, але не у всіх. Я готовий посперечатися, що бачив дідуся Кіпєлова. Однак його спокійно можна зустріти в компанії підлітків-металістів, він їздить в метро, хоча на «Харлеї» виглядав би краще. На заході з його горезвісним privacy ніхто не буде особливо чіплятися до пізнаваному особі, і тому шанс побачити Ентоні Кідіса, який балакає приязно на Веніс Біч з незнайомцями, досить просто. А з Леммі з Motorhead можна без проблем випити в одному з пабів. Тільки не намагайтеся його перепити! Досі незрозуміло, як він після алкогольно-наркотичної дієти довжиною в життя ще ходить.
6. Секс, наркотики, рок-н-рол
Міф: Усі музиканти колються, бухають, а гримерка перетворюється в бордель.
Реальність: Багато хто помилково думають, що всі рок-музиканти поглинають декалітри алкоголю, а замість крові в їхніх венах палає героїн. Але не всі чарівники «цеху Орфея» такі. Правда, багато починаючі музиканти думають, що це необхідний атрибут для створення і відтворення музики, і впевнено поглинаються безоднею.
Однак, взяти, приміром, Рудольфа Шенкера – беззмінного творця і гітариста Scorpions. Ця група вже багатьом набила оскому, їм вже за 70, а вони гастролюють так, ніби вчора увірвалися в музичний бізнес. А все чому? Продали душу Сатані? До речі, так… але кажуть, що завдяки правильному способу життя. Руді пізнає дзен і стверджує, що навіть не п’є, не курить, не колеться. Учасників групи дратує стереотип «рокер – наркоман», вічно п’яний, обколотый і ссущий під себе від одуріння. Про це вони говорять в кожному інтерв’ю. Так вважають багато хто, але подивіться, який він і вокаліст Клаус Майне формі! Явний доказ!
7. Сатанізм
Міф: Усі вони, особливо металісти, є чистими сатаністами. Треба їх спалити!
Реальність: Ну, це тільки у сатанистів і «трушных» блек — і дід-металістів, які грають оди сатані. У свій час легендарних Led Zeppelin і Rolling Stones активно звинувачували в сатанізмі та окультизмі, які ті не поспішали заперечувати, адже це був хороший піар. У деяких музикантів, правда, було своє відношення до релігії, і тому був створений такий шедевр літератури, як метал-біблія. Але згадаймо хоча б Костянтина Кінчева. Питання на зразок: «Костя, що ти за фігню співаєш?» – почали надходити відразу після занурення в релігію. Невдалий приклад? Тоді згадай Тома Арайю з Slayer, який хоч і співає антиклерикальні пісні, але все одно є ревним християнином.
8. Натхнення
Міф: Знову про речовинах. У пошуках натхнення вони завжди приймають наркотики.
Реальність: Ми вже говорили, що не всі приймають наркотики. Так, коли ідей немає і натхнення на кінець, деякі вдаються до допомоги речовин. Але є й інші способи. Джон Леннон, наприклад, розповідав, що пісню Elinor Rigby вони написали, гуляючи по старому ливерпульскому цвинтаря. Деякі, на зразок Танкяна і Біллі Джоела, буквально на коліні пишуть гостросоціальні тексти на теми насущні. Якщо є талант, натхнення рано чи пізно прилетить.
9. Бунтарський образ
Міф: Люди творчі, і тому завжди дивують публіку.
Реальність: Ну, це зовсім не так. Вірніше, так роблять не всі. Боб Ділан, Марк Нопфлер і багато інші просто співали свої пісні, не акцентуючись на іміджі і скандалах. Їм це було не потрібно. Вони просто писали музику і спокійно займалися творчістю, не виляючи задами і іншими частинами тіл.