“Men öz işime ve ülkemizge inanam”, – Katerına Ptaha, Lugansk
«Я вірю у свою справу і в нашу країну», – Катерина Птаха, Луганськ
Doğmuş şeerinde Katerına, saqatlı oğlunı baqa be fotoresim sanatını ögrenmege hayal ete edi. Bir kün oğlu yardımınen öz hayalini kerçeklikke çevirme imkânı peyda oldı – oğlunıñ ketkeni Lugansk reabilitatsiya merkezinde saqatlı balalar içün fotoresim dersleri alınıp berildi. Balasınen beraber qadın, foto çeküv sanatınen meraqlanmağa başladı. Faqat ateşler muntazam ve daa şiddetli olğanda oğlunen Katerına Svatovoğa ketmege, tolu miqyaslı tecavuz başlağan soñ ise Lvivge köçmege mecbur oldı. Katerına, faalca çalışmağa devam ete edi. Saqatlı insanlar içün göñüllilik, reabilitatsiya kitaplarını derc etüv ve tolu miqyaslı foto leyhası – öz ğayretlerinen kerçekleştire bildi. Şimdi Katerına, balalar ve aileler içün fototerapiya keçire ve evine qaytmağa hayal ete. “Zor zamanlarda insanlarnıñ közleri ne qadar parıldaya bilgenlerini unutmamaları müimdir”, – dep fotoressam qayd etti.
У рідному місті Катерина займалася вихованням сина з інвалідністю та мріяла опанувати мистецтво фотографії. Одного разу завдяки синові з’явилася можливість перетворити свою мрію на реальність – у луганському реабілітаційному центрі, де займався син, відбувалися заняття з фотографії для дітей з інвалідністю. Разом із дитиною жінка почала цікавитися фотографуванням. Однак, коли обстріли стали інтенсивнішими, Катерині з сином довелося виїхати до Сватового, а з початком повномасштабного вторгнення – до Львова. Катерина продовжувала активно працювати. Волонтерство для людей з інвалідністю, видання книги з реабілітації та навіть повноцінний фотопроєкт – усе це вдалося реалізувати власними силами. Зараз Катерина практикує фототерапію для дітей та родин і мріє повернутися додому. «У скрутні часи важливо, аби люди не забували, як можуть сяяти їхні очі. І я їм у цьому допомагаю», – зазначає фотографка.