100 BL-meccs és 700 millió font - így csinált Abramovics BL-gyõztest a Chelsea-bõl
A müncheni BL-gyõzelem nemcsak Didier Drogba vagy Frank Lampard számára volt hatalmas elégtétel, hanem a klub tulajdonosának, Roman Abramovicsnak is, aki szintén magasba emelte a trófeát. Az orosz üzletember kilenc éve vette meg a Chelsea-t, és éveken keresztül rendre a cél közelében bukott el az együttes, hogy végül akkor nyerje meg a Bajnokok Ligáját, amikor már senki sem számított rá.
Mielõtt Roman Abramovics megvásárolta a Chelsea-t 2003 nyarán, a londoni klub mindössze egyszer szerepelt a Bajnokok Ligájában - az 1999-2000-es kiírásban a negyeddöntõben esett ki az FC Barcelona ellen. Az elmúlt kilenc szezonban azonban a londoniak mindig továbbjutottak a csoportkörbõl, hatszor voltak ott a legjobb négy között, ám a végsõ diadal eddig elkerülte õket - pedig sokszor nagyon közel álltak hozzá.

Crespóval, Verónnal, Forssell-lel köszöntött be az új korszak

A Chelsea az 1990-es évek második felétõl tartozik az európai élmezõnyhöz, hiszen 1998-ban KEK-et nyert, majd két évvel késõbb negyeddöntõs volt a Bajnokok Ligájában, miközben a Premier League-ben is rendre a dobogó környékén végzett.

A minõségi változáshoz azonban kellett Roman Abramovics színrelépése, aki 2003 nyarán vette meg a klubot a korábbi elnöktõl, Ken Batestõl. Abramovics 60 millió fontot adott az egyesületért, és ezen kívül kifizette a londoniak mintegy 80 millió fontot adósságát.

Ráadásul a költekezés ezzel nem ért véget, mert az új tulajdonos rögtön az elsõ átigazolási idõszakban közel 150 millió fontért vett új játékosokat. Olyan klasszisok érkeztek, mint Hernán Crespo, Damien Duff, Juan Sebastián Verón vagy Claude Makelele.

A csapat még az Abramovics-éra elõtti utolsó szezonban kvalifikálta magát a Bajnokok Ligájára, és a selejtezõben 2003 augusztusában a szlovák Zsolna ellen az alábbi összeállításban lépett pályára: Cudicini - G. Johnson, Desailly, Terry, Bridge - Geremi, Verón, Lampard, Duff - Gudjohnsen, Forssell. Már ebben a csapatban is öt új igazolás szerepelt, de jellemzõ, hogy kilenc évvel késõbb, amikor a Chelsea sokadik próbálkozásra megnyerte a BL-t, a fentiek közül mindössze két olyan futballista van még mindig a klubnál, akik az Abramovics-éra elõtt is ott játszottak: Frank Lampard és John Terry.

Mourinho egy szellemgól miatt bukott el

Pedig nem sok kellett volna ahhoz, hogy rögtön az elsõ nekifutásra meglegyen a BL-trófea, mert Claudio Ranierivel a kispadon a csapat eljutott az elõdöntõig, ahol esélyesnek számított a Monaco ellen. Az elsõ meccsen elszenvedett 3-1-es vereséget követõen a visszavágón a Stamford Bridge-en már 2-0-ra vezetett, de Ranieri furcsa cseréi megkavarták az együttes, a franciák egyenlítettek, a Chelsea pedig kiesett.

Így aztán a bajnokságban hiába lett második a csapat, Ranierinek mennie kellett, és Abramovics olyan edzõt keresett, aki képes BL-gyõzelemre vezetni klubját - ezért leigazolta José Mourinhót. A portugál friss BL-gyõztesként érkezett, és arroganciával vegyes magabiztosságával lenyûgözte a brit közvéleményt. Mourinho szabad kezet kapott a keret kialakításánál, és így két volt játékosát is magával hozta a Portótól, a Chelsea pedig újabb 140 millió fontot fizetett az erõsítésekre - ekkor érkezett többek között Didier Drogba és Petr Cech is.

Mourinho így tudott örülni egy Drogba-gólnak:

A bajnokságot megnyerte a csapat, de a BL-ben ismét az elõdöntõ jelentette a végállomást, és megint csak nüanszokon múlt a siker. A Liverpool 1-0-s összesítéssel verte ki a londoniakat egy olyan góllal, amit azóta is rengeteget vitatnak - Mourinho szerint nem is volt az.

Ha Terry nem csúszik meg

A Bajnokok Ligája lassan amolyan Szent Grállá változott a Chelsea, illetve Abramovics számára: a trófea, amit annyira szeretnének megszerezni, de elérhetetlen. Pedig a tulajdonos nem fukarkodott, még ha az elsõ évekhez képest kicsit visszafogottabban is költekezett, azonban éppen a legdrágább igazolás, Andrij Sevcsenko bizonyult a legnagyobb buktának - nem csak azért, mert az ukrán csatár nem vált be, hanem mert részben az õ személye okozott kenyértörést Abramovics és Mourinho között.

A portugál azért még egyszer eljutott az elõdöntõig, azonban 2007-ben a Liverpool ellen büntetõkkel ismét elbukott a csapat. Egy évvel késõbb viszont döntõt játszhatott, mert az ideiglenesen kinevezett Avram Grantnak sikerült az, ami Mourinhónak nem - de az i-re õ sem tudta feltenni a pontot.

Pedig megint nem hiányzott sok: csupán annyi kellett volna, hogy John Terry berúgja a büntetõpárbajban az utolsó tizenegyest, azonban a szakadó moszkvai esõben a középhátvéd elcsúszott, a kapufát találta telibe, és végül a Manchester United játékosai emelhették magasba a trófeát.

A moszkvai büntetõpárbaj:

 

A következõ szezonban a Chelsea volt az elsõ számú kiemelt a BL-ben, köszönhetõen az öt év alatt elért remek eredményeknek - de a londoniak alighanem ezt elcserélték volna egyetlen árva BL-gyõzelemre.

A sors mindent visszaadott

Abramovics azonban továbbra sem adta fel, és újabb sikeredzõben látta a megoldást, azonban Luiz Felipe Scolarival alaposan melléfogott, a brazil már a 2008-2009-es idény közben távozott. A helyére érkezõ Guus Hiddinkkel megint elérhetõ közelségbe került a nagy cél. A hollanddal a csapat megint az elõdöntõig jutott a BL-ben, és ott csak pár perc választotta el a továbbjutástól az FC Barcelona ellen.

A londoniak több elmaradt tizenegyest is reklamáltak a játékvezetõnél, Tom Henning Övrebõnél, a Barca pedig Andrés Iniesta góljával az utolsó percben kiharcolta a döntõt.

Övrebö nem lopta be magát a Chelsea-drukkerek szívébe:

Drogba magából kikelve tajtékzott a lefújást követõen, amiért eltiltást kapott, és minden jel arra mutatott, hogy a nagy Chelsea-generációnak ez volt az utolsó esélye a BL megnyerésére. Mert bár Carlo Ancelottival a kispadon a csapat 2010-ben megint bajnok lett, a BL-bõl már a nyolcaddöntõben kiesett az Inter ellen, egy évvel késõbb pedig a negyeddöntõben volt kénytelen búcsúzni a Manchester United ellen kettõs vereséggel.

Az újabb edzõváltás sem jött be, André Villas-Boas szerzõdtetése zsákutcának bizonyult, ám a londoniak éppen akkor jutottak el a végsõ diadalig, amikor már senki sem számított rá. Mintha a sors ebben a szezonban mindent visszaadott volna a korábbi kudarcokért: Lampardék páratlan küzdeni tudásról tettek tanúbizonyságot, de Fortuna gyakorlatilag az egyenes kieséses szakasz mindegyik párviadalában fogta a kezüket.

Elpusztíthatatlan volt a Chelsea a müncheni döntõben:

Roman Abramovics pontosan 3193 napot várt a végsõ sikerre, miközben több mint 700 millió fontot költött új igazolásokra, ám a 100. Bajnokok Ligája-mérkõzést követõen végre õ is magasba emelhette a trófeát.

www.globalsoccerapp.com