II. Erzsébet lelkesedett Diana hercegnőért
II. Erzsébet valójában lelkesedett Diana hercegnőért - akiről halálakor először azt hitte, merénylet áldozata lett -, csak ritkán veszíti el a türelmét és profi a repülőgépek azonosításában: a hangjukról is felismeri őket - ez is kiderül a brit uralkodóról frissen megjelent két könyvből, amelyek egyike saját szavaival mutatja be a királynőt, míg a másik különlegessége, hogy Vilmos herceg írta hozzá az előszót.
A The Queen's Speech - An Intimate Portrait of the Queen in Her Own Words (A királynő beszéde - Közeli portré a királynőről saját szavaival) című kötetben Ingrid Seward az uralkodó megszólalásait és a hozzá közálló emberekkel készült interjúkat felhasználva mutatja be II. Erzsébet életét és annak nyilvánosság előtt kevésbé ismert oldalait: kezdve 1940-es első rádióbeszédétől a britek által csak annus horribilisként emlegetett 1992-es év történésein - többek közt a windsori kastély egy részének leégésén - át hamarosan rekordhosszú uralkodásának 21. századi éveiig.
Erzsébet 14 évesen, 1940. október 13-án szerepelt először a nyilvánosság előtt: a rádió Windsorból kapcsolta őt az észak-amerikai és az ausztrál gyerekeknek. Apja, a beszédekkel hadilábon álló VI. György király legnagyobb büszkeségére a hercegnő hibátlan teljesítményt nyújtott, beszédét pedig úgy zárta: "A húgom is itt van velem, mindketten jó éjszakát kívánunk nektek. Gyerünk, Margit, te is köszönj el!". Ezek után a nővérénél négy évvel fiatalabb Margit vékonyka hangja hallható, ahogy azt mondja: "Jó éjszakát, gyerekek és mindnyájatoknak jó szerencsét". A Gyerünk, Margit! (Come on, Margaret!) szállóigévé vált a maga idejében.
A világháborút a testvérek jórészt Windsorban vészelték át, Erzsébet megszállottan követte a híreket, figyelte a repülőket, amelyek elhúztak a kastély felett. Gyakorlott megfigyelővé vált, ma is kiválóan ismeri a repülőgépeket, és pusztán hangjukról felismeri őket. Az úgynevezett plane spottingot van is alkalma gyakorolni, a hétvégéket az uralkodó rendszerint Windsorban tölti, amely felett gyakran húznak el utasszállítók.
A háború utáni évek a felhőtlen boldogság jegyében teltek: Erzsébet 1947-ben férjhez ment, egy éven belül megszületett Fülöp herceggel közös első gyerekük, Károly. Idővel azonban VI. György egészsége hanyatlani kezdett, tüdőrákos lett. Eltávolították egyik tüdejét, a műtét miatt a hercegnő elhalasztotta kanadai útját. Hazatérve azzal a hírrel szembesült, hogy apja betegsége gyógyíthatatlan. 1952 elején hat hónapos kelet-afrikai, ausztráliai és új-zélandi útjára már úgy indult el, hogy egy lezárt borítékban vele volt a trónutódlásról szóló nyilatkozat, a Royal Standard (az uralkodó zászlaja) és a gyászruha is.
VI. György február 6-án halt meg, és nemcsak Erzsébet volt vigasztalhatatlan, hanem Winston Churchill kormányfő is. A könyv szerint a veterán politikust azzal próbálták vigasztalni, hogy majd az új uralkodóval is megtalálja a hangot, de ő csak annyit válaszolt: nem ismeri őt, és különben is, Erzsébet csak egy gyerek.
Nem volt az. Hamar nyilvánvalóvá vált, hogy nagyon is komolyan veszi kötelezettségeit, alkalmanként családja rovására is. Károly herceg és Anna hercegnő nevelését jórészt édesanyjára és nörszökre bízta, András herceg, majd Eduárd herceg születésekor azonban megfogadta, hogy változtat ezen. Anna hercegnő a hírek szerint még ma is feláll, ha édesanyjával beszél - telefonon. Károly herceg is csak egyszer engedett szabad utat érzelmeinek anyjával szemben, amikor Diana miatt egy alkalommal olyan ideges lett, hogy a királynővel kezdett el ordibálni telefonon. "Nem látja, hogy őrült?! Őrült, őrült! - kiabálta II. Erzsébetnek, aki szintén ritkán veszíti el a türelmét: Fülöp hercegre mindazonáltal egyszer nyilvánosan ráripakodott, amiért megváratta.
A királynő egyébiránt kedvelte Dianát, mi több, kezdetben rajongott érte. "Közülünk való" - írta egy levélben a trónörökös választottjáról. A könyv szerint eleinte gyakran találkoztak, Diana azonban nem tudott felengedni a királynő társaságában, és idővel mondvacsinált indokokkal visszautasította a meghívásokat. Az uralkodó megértő volt, Károly és Diana házasságának felbomlása azonban végtelenül elszomorította. Aznap, mikor John Major kormányfő a parlamentben bejelentette a hírt, háromszor vitte ki a viharos időben sétálni kedvenc corgi kutyáit. Amikor értesült Diana - mint később kiderült végzetes - balesetéről, az első reakciója az volt: "valaki babrált a fékekkel". Ingrid Seward szerint az, hogy a királynő nem tért vissza Balmoralból Londonba, csak azért volt, hogy nyugalmat biztosítson Vilmos és Harry hercegeknek a gyászhoz.
A könyvből kiderül, hogy Vilmos feleségét, Katalint is nagyon kedveli és egyáltalán nem volt kifogása az ellen, hogy polgári származású. Amit gyerekeinél kihagyott, unokáinál megpróbálta pótolni, Anna hercegnő lánya, Zara és fia, Peter a kedvence, de nagyon szereti András herceg két lányát is. Arra pedig nagyon büszke, hogy Vilmosból és Harryből milyen kiváló ember lett az őket ért nehézségek ellenére.
II. Erzsébetet amúgy különösen nagy tisztelet övezi a trónöröklésben második Vilmos részéről. A herceg Lord Douglas Hurd volt belügy- és külügyminiszter szintén napokban megjelent, Elizabeth II, The Steadfast (II. Erzsébet, az állhatatos) című könyvének előszavában azt írta: a királynő jelentette a biztonságot és a kontinuitást az utóbbi évtizedek bizonytalanságában és gyors társadalmi változásai közepette.
"Az ország szinte a felismerhetetlenségig megváltozott uralkodása alatt, de ő úgy fogadta ezeket a változásokat, hogy közben nem mondott le az általa képviselt értékekről. "Kedvessége és humorérzéke, vele született nyugalma és előrelátása, családja iránti szeretete" példamutató - fogalmazott.
A színházamnak köszönhetően,1977-től, mint pályakezdő színésznek megadatott, hogy néhány évig a közelében lehessek.
Együtt dolgoztunk a "Jóestét nyár, jóestét szerelem" című zenés színpadi dráma próbái alatt, a Vígszínházban. Az előadásban a főhőst, a "Sötét ruhás fiút" játszottam. Még csak két éve voltam a pályán. Egy 24 éves ugrifüles szamár, egy 180 centis, csont-bőr-szorongás-és-tapasztalatlanság. "Hogy, mi lesz, ha jön a próbára, a szigorú, nyers, és szókimondó Fejes Endre. A szerző? Ügyetlenségem okán leharapja a fejem?" De nem így lett! Olvasópróbán kezet fogtunk, szemembe nézett, nyílt tekintettel, "Szervusz Hegedűs! Tegezz te is"! Aztán, mindig csak "Hegedűsözött". A próbafolyamat alatt végig egyenrangú partnernek tekintett, ahogyan a többi alkotótárssal is nyitott és együttműködő volt, a színészekkel éppúgy, mint a zeneszerző, Presser Gáborral, a dramaturg, Radnóti Zsuzsával és Marton László rendezővel.
Nem volt színházidegen. Már mögötte volt jó néhány sikeres bemutató. "Vonó Ignác"! Garas Dezsővel! Volt szíve, füle, orra, szeme Fejes Endrének a színházhoz. Micsoda alakokat tudott színpadra írni, micsoda nyelven és drámai erővel, humorral. Valamelyik összpróba után, az egyik dal kapcsán - amelyik így kezdődött: "Mondd, mit ér egy ember, aki napi negyvenesből él?" - azt mondta, "Meglátod, itt a dal végén, a közönség tombolni fog!" Igaza volt. A prömieren, percekig nem lehetett folytatni az előadást, annyira tapsolt a közönség.
Fejes Endre, 1923. szeptember 15-én született. Egy évvel volt fiatalabb az apámnál. Amit megörököltem apámtól, az ő személyes és családi mitológiájából, a Horthy korszak, a második világháború, a Rákosi korszak, Nagy Imre rövid időszaka, 1956, a kora-Kádári időre vonatkozóan, arról, már eszmélkedő kamaszként, fiatalemberként, brutális erejű művekben olvashattam Fejes Endrétől.
Spiró Györggyel értek egyet, hogy a "Rozsdatemető", nemcsak a magyar irodalom, de a világirodalom egyedülálló csúcsteljesítménye. A magyar "Száz év magány". Egy "transzcendencia nélküli", istentelen világ érzelemmentes látlelete. Az író, kegyetlen erővel sűríti az időt, s olvasóként, belépve a fikció világába, osztozva az élni, szeretni akaró szereplők sorsában - örömében, fájdalmában, gyászában - azt éreztem, hogy velem, családtagjaimmal, rokonaimmal, ismerőseimmel történik mindez. Ez az én családtörténetem. A mi családtörténetünk. Rozsdatemető. Nincs feloldozás. Ilyen szikáran, csak Fejes Endre tudott megrajzolni embereket, ilyen gazdagon kevesen tudták ábrázolni a humanitás létformáit, így szeretni kevesen tudtak.
Olvastam, s olvasom a regény keletkezése óta olykor-olykor fellobbanó esztétikai vitákat, véleményeket, kritikákat, amelyek gyakran nem hízelgőek. Csodálkozom mindig azon a magabiztosságon, amely kétely nélkül minősít egy-egy remekművet. Idővel paloták, házak, erős várak romolnak. Meg mi emberek is. De a szellem, energiával teli alkotásai? Itt ragyognak körülöttünk. Azt gondolom, ha a jövő századokban tudni akarnak majd rólunk, és elolvassák Fejes Endre műveit, akkor megtudhatják, hogy kik is voltunk mi, mai magyarok.
Hegedűs D. Géza


Pákh Imre azután, hogy bejelentette: elviszi Debrecenből a Munkácsy-képet, úgy nyilatkozott: "azért kényszerülök erre a számomra is szomorú lépésre, mert a jegybank képviselői hónapok óta semminemű együttműködést nem tanúsítanak, hogy tárgyalásos úton megegyezzünk. Igyekezetük arra korlátozódik, hogy erőnek erejével akarják Magyarországon tartani a festményt, s ezért a védetté nyilvánítás sincs ellenükre" - mondta akkor a Golgota tulajdonosa.
"Őszintén reméltem, hogy nem esik szét a magyar festőfejedelem főműve, a Munkácsy-trilógia, amelynek egyben tartásáért már sokat tettem, de nincs más választásom. Május vége óta hiába vártam, hogy tárgyalóasztalhoz üljünk, a jegybank képviselői egyetlen lépést sem tettek a megegyezés érdekében" - mutatott rá a műgyűjtő.  Végezetül emlékeztetett rá: az elmúlt több mint egy évtizedben ingyen bocsátotta a Déri Múzeum rendelkezésére a Golgotát, miközben a kanadai Hamilton Galéria évi 50 ezer dollárt kért és kapott a Krisztus Pilátus előtt című képért.
Golgota II. Erzsébet Hegedűs D. Géza Pákh Imre halálozás Diana hercegnő Fejes Endre irodalom Vígszínház