Világhírû természeti csoda van Budapest alatt
A József-hegyi-barlang legnagyobb értékei a máig érintetlenül megõrzött, többnyire hófehér ásványkiválások. Annyira látványosak, hogy az ide látogató neves külföldi szakemberek többsége a szintén kiépítetlen, ezért a nagyközönség elõtt ismeretlen új-mexikói Lechuguilla-barlangéihoz hasonlítja õket, melyek - közmegegyezéssel - a világ legszebb barlangjának ékkövei.
Már az elsõ években is érkeztek kutatók Ausztráliából, Dél-Afrikából, Brazíliából, Mexikóból, az USA-ból és Kanadából (meg persze Európa szinte minden országából), hogy a saját szemükkel láthassák e csodát, a József-hegyi-barlangot Budapesten. Túlzás nélkül állíthatjuk, hogy mára világhírnévre tett szert a természet e remekmûve, amely rendhagyó módon nem a lakott területektõl távol helyezkedik el, hanem épületek, kertek és utcák alatt húzódik. Leél-Õssy Szabolcs és Adamkó Péter írása A Földgömb címû folyóirat legújabb számából.

A feltárás - apák és fiúk többgenerációs munkája

Mi történt a hegyen 1984-ben? Akkorra a Rózsadomb környékén már alig akadt beépítetlen terület: amit eleink a kedvezõtlen adottságok miatt kihagytak, az újkori trend okán is felértékelõdött: ragyogó mûszaki megoldásokkal minden meredek lejtõre újabb és újabb villacsodákat építettek - egyre inkább külsõ-belsõ úszómedencével.

Állami tulajdonú helyszínünket - ahol egy évszázaddal korábban még jövedelmezõ bortermelés folyt (a felfedezés idején még megvoltak az eredeti szõlõmûvelõ teraszok) - a belügyminisztérium szemelte ki. Saját lakótelep építésébe fogtak: 34 épületet terveztek, házanként 7-8 lakással, ABC-vel, óvodával. Ha mindez megvalósul, valószínûleg sohasem kutathattunk volna a mélyben...

Amikor 1984 januárjának végén egy R-6 jelû markológép az A-11 számú épület alapozógödrét ásva felszakította egy barlangjárat gömbfülkéjének tetejét, a -11°C-ban vastag páraoszlop emelkedett a magasba. Az építkezésen dolgozó sorkatona, a barlangász múltú Farkas László rögtön rájött, hogy a pára csak egy (ismeretlen) barlangból jöhet! Átszaladt a Pál-völgyi-barlanghoz, ahol szólt Károly Gábornak, aki pedig riasztotta a budapesti barlangkutatókat: itt a lehetõség egy új barlang felfedezésére!

Jöttek is sokan, ám a várt gyors siker elmaradt, és különben is hideg volt. Napról napra csökkent az önkéntesek száma. Csapatunk azonban kitartó volt: minden nehézség ellenére mélyítettük a kutatójáratot (itt sosem volt természetes barlangi lejárati folyosó), a huzat útját követve hatoltunk egyre lejjebb, keresve a mélyben valahol megbújó, reményeink szerint nagy barlangot. Közben folyamatosan tárgyaltunk a kivitelezõ Veszprém Megyei Állami Építõipari Vállalattal és a megrendelõ belügyminisztériummal. Újabb és újabb haladékot csikartunk ki a munka folytatásához, amelyet végül április 4-ig engedélyeztek. A "felszabadulás ünnepéig" célhoz kellett érnünk! És amikor már szinte senki sem bízott a sikerben, április 2-án a barlang (részben) megadta magát: megnyílt az út lefelé.

Újabb egy hét megfeszített munka után sikerült a felsõ Omladék-labirintusból bejutni a barlang nagyméretû, addig ismeretlen gazdagságú és szépségû járataiba. A sikerben szerepe volt a nagy tudású idõsebb generáció tanácsainak is: Dénes György, Kessler Hubert és Leél-Õssy Sándor többször is felkereste a bontáspontot, és mindig konzultáltak velünk a "hogyan tovább?"-ról.

Mindennapos munkával - rengeteg omláson, eltömõdésen keresztül, több tucat részletben - másfél év alatt 5,6 km-es járatrendszert sikerült felfedeznünk. Ám aztán megtorpant a kutatás, és csak 2005 körül indult be újra, ismét intenzíven. Addigra nõtt fel az újabb generáció, fiaink nemzedéke: ma már ifj. Adamkó Péter, Leél-Õssy Csaba és Leél-Õssy Zsolt (õk már a harmadik nemzedéket alkotják) együtt dolgozik Dolgos Miklóssal, Putz Ádámmal és a többi fiatallal az újabb járatok felfedezésén - felhasználva helyismeretünket és Borka Pál segítségét is.

Az eredmény - világhírû természeti csoda egy nagyváros házai alatt

Mára már közel 6,5 km hosszan ismerjük a barlangot, amelynek szintkülönbsége meghaladja a 100 métert. A hegy tetején nyíló bejárattól indulva 15 méterre közelíthetjük meg a Duna szintjét, és reméljük, ha megtaláljuk a Molnár János- és a József-hegyi-barlang közti járatokat, akkor a Duna szintje alá is lejutunk. Mert a Molnár János-barlang langyos karsztvízzel kitöltött járatainak 2000-es években felfedezett végpontja 100 méterrel húzódik a Duna alatt.

De miért olyan érdekes mindez?

A látvány elképesztõ. A falakat kalcit-, aragonit-, gipsz- és baritkristályok burkolják, a legtöbb helyen nem is látható a befoglaló 40 millió éves, eocén kori kõzet: a szépvölgyi mészkõ és a felsõ szinten a budai márga. (A legmélyebbre lenyúló járatok - a Természet temploma, ill. az Üvegpalota - leérnek a triász idõszaki, 200 millió éves Mátyás-hegyi Formáció rétegeibe.)

Bár baritot viszonylag kevés helyen találunk, a másik három ásvány a fõ- és az alsó járatszinten szinte mindenhol elõfordul. Legalább 25-féle megjelenési formában (borsókõ, cseppkõ, kalcitlemez, barlangi kúp, gipszcsillár, gipszkéreg, árvalányhaj stb.) láthatjuk káprázatos kristálycsoportjaikat. Egy részük - a karfiolra emlékeztetõ felszínû, vastag kalcitkérgek, a kalcitlemezek, a medenceujjak - közvetlenül a barlangot kioldó és egy ideig (csökkenõ vízszinttel) azt még kitöltõ meleg vízbõl váltak ki, más részük a meleg víz szintje fölött, annak párolgásával összefüggésben jött létre: ilyenek a közönséges borsókövek és az aragonit-dolomit anyagú tûkristályok.

A képzõdményeken végzett uránsoros kormeghatározás szerint a járatok 500-600 ezer évvel ezelõtti kioldódását követõen a meleg vizes eredetû kiválások többnyire 200-400 ezer éve jöttek létre (az Üvegpalota alján csak mintegy százezer éve). A barlangi tó párolgásából származtatható ásványok minden járatszinten értelemszerûen fiatalabbak a meleg vízbõl kivált kristályoknál.

A karsztvíz szintjének végleges lesüllyedése után a járatok szárazzá váltak, és megindult a beszivárgó hideg vízbõl is az ásványkiválás: e folyamat termékei a gipszképzõdmények, ill. a cseppkõ, vagy az üveggömb-borsókõ. Mindezeken túl pedig a barlang értékei közé tartoznak a látványos oldásformák, a szabályos gömbfülkék és a részlegesen kifejlõdött gömbüstök is. A teljes cikket A Földgömb 2013. márciusi lapszámában olvashatja.

* * *

A József-hegyi-barlang lezárt, látogatásához szakmai indokok, engedély és barlangjárási gyakorlat szükséges. Hasonló szépségû, látogatható barlang Budapesten például a Pál-völgyi- és a Szemlõ-hegyi-barlang.
Budapest József-hegy barlangászat barlangok A Földgömb