Ez a reménykedő muzsikusok rémálma
Ősszel újrainduló a hangversenyéletben reménykednek a nagy szimfonikus zenekarok is. Ám nemcsak az új évad eseményeit kell megálmodniuk, hanem arra is gondolniuk kell, mi lesz, ha mégsem zajlik minden a megszokott rend szerint.
- A járvány megváltoztatta a gondolkodásunkat a társadalmunkról, a globalizációról és egy sor más dologról, amikor már úgy hittük, az ember és a technológia már-már mindenható - reagált lapunk megkeresésére Herboly Domonkos, a Nemzeti Filharmonikusok főigazgatója. A zenekar és a kórus tagjai a kényszerű bezártság hónapjai alatt sem tétlenkedtek, kamaraegyüttesekre és szólistákra váltak szét, és így készítettek részben otthon, vagy amikor már lehetett, majdnem stúdiókörülmények között digitális minikoncerteket, amit online kínálnak a közönségüknek. Egy dolog fájdítja most igazán az egész ágazat fejét: visszatér-e a vírus. - Abban bízunk, hogy a járványhelyzet nem húzza keresztbe a számításainkat, és akkor szeptember 4-én Madarász Iván szerzői estjével a Pesti Vigadóban megkezdődik számunkra is a 2020/21-es évad. Évad előtti „bemelegítésként” pedig augusztus 18-án és 19-én Balázs János zongoraművész eljátssza Rahmanyinov összes zongoraversenyét a Zeneakadémián, kísérői mi leszünk. – jelezte Herboly. Hamar Zsolt lemondásával kapcsolatban megjegyezte, hogy karmesterválság szerencsére nincs, a most következő évadban számos nemzetközi hírű magyar, és külföldi művésszel lépnek színpadra. Az előbb említett Madarász-esten - a szerzővel teljes egyetértésben - Vajda Gergely lesz velük karmesterként, aki Madarász-tanítvány is volt az Akadémián. A Rahmanyinov- esteken a máltai születésű, de Kanadában nevelkedett Charles Olivieri-Munroe vezényli majd a zenekart, aki évtizedek óta dolgozik Csehországban és Lengyelországban, így nem nehéz vele megtalálni a közös, közép-európai zenei nyelvet. Októberben Maxim Vengerov áll a Nemzeti Filharmonikusok élére, aki a most lezárult évadban szólistaként volt vendégük. Még egy fontos visszatérő szólista-karmesterük lesz, a nagyszerű Francois Leleux, aki egy személyben rendkívüli karmester és oboaművész. 2018 után most másodszor jön. Nagy öröm, hogy az itthon ritkán látható, ám Ausztriában és Németországban annál nagyobb karriert befutó Nánási Henrik is vendégük lesz. Egyelőre úgy tűnik, minden rendben lesz, csak a koronavírus-járvány kiújulásának rémképe ne árnyékolná be várakozásaikat. - Úgy hisszük, hogy a Nemzeti Filharmonikus Zenekarnak és a Nemzeti Énekkarnak viszonyítási pontnak kell lennie, azaz a legmagasabb minőséget kell felmutatnunk. Képviselnünk kell a határainkon belül és kívül a magyar komolyzenét, a kortárs magyar zenét, és fontos dolgunk van az ifjú korosztály zenei nevelésével kapcsolatban is. Különösen fontos ez a munka az ország és a határainkon túli magyar területek azon részén, ahol nehéz ilyen minőségű komolyzenei szolgáltatáshoz hozzájutni – fejtette ki a főigazgató. Az Óbudai Danubia Zenekar terveiről Hámori Máté művészeti vezetőt, karmestert kérdeztük, aki elmondta, hogy abban bízik, hogy még ha bizonyos újabb szigorítások jöhetnek is, szeptember 23-án a Zeneakadémián tartandó estjükkel el tudják kezdeni az új évadot. Ha ez nem sikerül közönség előtt, akkor az online térben lesznek láthatók, hallhatók. A szabályozások lazulása után nyáron már elkezdhettek próbálni, figyelve arra, hogy igazán nagy létszámban ne legyenek együtt. Erre azért is szükség volt, mert elég sok zenész szerződéssel, teljesítménybérben dolgozik, így nem lehetetlenültek el anyagilag. - Nagyon határozott és markáns repertoárt építünk már jó néhány éve. Olyan zeneszerzőkre irányítjuk a figyelmet, akik valamiért háttérbe szorultak, de nemzetközi mércével mérve is komoly értékeket képviselnek, Ligeti, Lajtha, Sosztakovics, Sibelius, Ives említhető hirtelen. Ebben az évadban több amerikai zeneszerzőt mutatunk be, lesz mű a kortárs John Adamstól, Missy Mazzolitól, de az orosz vonulat is jelentős nálunk, Csajkovszkij-sorozatot adunk, és mint látható, a ma szerzői is megjelennek. A műsorokat úgy állítom össze, hogy legyen valamilyen tematikai vonulatuk: a szeptemberi nyitóestünkön az egyik szál New York, Bartók, Ives műveivel, a másik szál Európa nyugati, északi része, a brit, szintén kortárs Thomas Adés Polarisa, valamint Sibelius utolsó szimfóniája. Egy-egy hangversenyen a művek tehát izgalmasan kapcsolódnak össze. Azt próbáljuk bizonyítani, hogy a kevéssé játszott művek között is vannak remekművek, szerethető alkotások - mondta el a művészeti vezető. Az évad különlegessége novemberben Bach Kunst der Fugéja lesz különleges feldolgozásban: Hámori három fiatal magyar zeneszerzőt kért fel, akik újragondolásaikban saját művészetüket, zenei nyelvüket is megjelenítik. A zenekar törzsközönsége kicserélődött, fiatalodott, és büszkén kijelenthető, hogy 98 százalékos látogatottságúak a hangversenyeik.
Nem adom fel! címmel rendeznek kedd délután flashmobot a Sziget Nagyszínpada helyén azzal a céllal, hogy empátiát ébresszenek a koronavírus-járvány miatt egzisztenciális krízisbe került zeneipari szereplőkkel.
- Újra meg újra talpra áll a zeneipar – ezt akarjuk bizonyítani a mára tervezett flashmobbal. Nem akarjuk megmondani senkinek, hogy mit gondoljon, mit tegyen, csak a magunk eszközeivel szeretnénk felhívni a figyelmet egy helyzetre. Március 11-én a zeneipar 30-40 ezer embert foglalkoztató gyárából egyik napról a másikra mindenki elveszítette a munkáját. Természeti katasztrófa áldozataivá váltunk, és miközben, ha bárhol az országban földrengés miatt zárt volna be egy üzem, rengetegen segítettek volna, mi egyelőre nem érezzük a társadalmi szolidaritást – mutatja be plasztikus hasonlattal a zeneipar helyzetét Podlovics Péter, a mai rendezvény egyik életrehívója. A többek között az Ivan and the Parazolt, az Európa Kiadót, Ripoff Raskolnikovot és Little G. Weevill-t képviselő menedzseriroda vezetője magánemberként vesz részt a szervezésében. - A legtöbb országban állami és civil támogatási csomagokat alakítottak ki, nálunk ez érdemben még nem érzékelhető, egyelőre inkább ígéretek vannak, semmint konkrétumok a zeneipart ért 40 milliárd forintra becsült kár enyhítésére. A zenészek és háttérdolgozók: technikusok, stage handek, sofőrök, merchpultosok, fotósok és videósok és színpadépítők eddig pár százmillió forintot kaptak állami forrásból, kb százmilliót az Artisjus és Előadóművészi Jogvédő Iroda ( EJI) segélyalapjától, és civil kezdeményezések, így a Fábián Juli Alapítvány és a Rádió 1 jótékonysági estjéből származó bevételből – érzékelteti az arányokat. A járvány kitörése következtében meghozott intézkedések a lehető legrosszabbkor jöttek, a tavasztól őszig tartó időszak hozza a bevételek 70 százalékát. - Márciusban már két, lényegében bevétel nélküli hónap után voltak a művészek és háttérdolgozók, emiatt is kerültek csődközelbe – mondja Podlovics Péter. - Sok kommentben találkoztam a felvetéssel: miért nem dolgoznak a zenészek valami rendeset? Egyrészt a zenészlét kemény – fizikai is – munka, másrészt pedig bár sokan elmentek kőművesnek vagy árufeltöltőnek, mégsem hiszem, hogy az a jó megoldás, hogy művészek, akik évekig tanultak zenélni, sutba dobják tehetségüket, szakmai múltjukat. Nem lenne jó, ha sok Michelangelo széklábat faragna mostantól – mondja Podlovics Péter. A kormány szerdára ígért döntésével kapcsolatban is vannak elképzelései: - Ha a döntés valóban segíti a járvány elleni védekezést, természetesen támogatjuk, de felvetődik a kérdés: valóban az élő zenei rendezvények a legkockázatosabbak? A Gulyás Gergely Miniszterelnökséget vezető miniszter által említett alkoholfogyasztással kapcsolatban feltehető a kérdés: Mi van, ha nem árulnak tömény szeszt a koncerteken? Mi van, ha szektorokba szervezett vagy ültetett koncerteket rendezünk? Mindezekről is lehetnének szakmai egyeztetések – ad ötleteket. Zenészek is emlegetik mostanság, hogy nincs közös érdekképviseletük, ami a mostani, különösen nehéz időszakban sokat segíthetett volna a döntéshozókkal való tárgyalásokon. - Egy társasházi közgyűlésen sem könnyű 30-40 lakó közös álláspontját kialakítani, nemhogy egy ekkora szektorban. Eddig ilyen krízishelyzet nem volt, ezért nem akkora tragédia, hogy nem tudott a szakma egységesen fellépni. A járvány hozadéka, hogy egyre többen értik meg, szakmán belül is kellene egyeztetni, és transzparens érdekképviseletet kialakítani. A Music Hungary Szövetség ugyanakkor igyekezett ezt megtenni, el is juttatott és most is eljuttat szakmai ajánlásokat a döntéshozókhoz, a válság pedig felnyitotta a szemeket: ha mi nem teszünk semmit, nem lesz kilábalás.
A jórészt Lengyelországban élő énekesnő és zeneszerző, Bazsinka Ágnes kvartettjének bemutatkozó lemeze alaposan kitágítja a műfaji határokat. A magyarországi premiernek a Budapest Music Center ad otthont, augusztus 1-én.
Bazsinka Ágnes a Zeneakadémia jazztanszakán szerzett diplomát, de már az egyetemi évek vége felé bátran kísérletezett olyan műfajokkal és formákkal, amelyekben a jazz mellett markánsan megjelenik a hangszer- és effektszerű éneklés, a zajok és zörejek muzsikája vagy éppen a spoken word, azaz az énekbeszéd. „Nem szeretek műfajokban gondolkodni, és a kortárs jazzben egyre fontosabb a kísérletező attitűd, amire a közönség is nyitott. Olyan zenét szeretnék létrehozni és énekelni, ami elég nagy teret ad a mozgásnak és a képzeletnek, s amiben fontos az érzelmi töltés, az atmoszféra, a spontaneitás” – mondja az énekesnő. Ezek a törekvések tükröződnek lengyel zenészekkel alkotott kvartettjének bemutatkozó albumán, amely a Things Look Different from Here (A dolgok innen másképp látszanak) címet kapta. Egy szakíró szerint a lemezen „dinamikus zenéjükben a poliritmikus formák, az éteri hangok, a stíluseklektika, a mesemondás és az improvizáció, a világzenei elemek összefonódásából jön létre áttetsző, feltűnő mintákkal telehímzett zeneszövet.” A CD-n (amely online platformokon is elérhető) a kvartett mellett Ola Wrona fuvolán, Patryk Petersson basszusklarinéton, Dés András pedig rengeteg féle ütőhangszeren játszik. Bazsinka Ágnes eredetileg klasszikus zongorát és gitárt tanult, az ütőhangszerek is vonzották. Lelkesen meséli, hogy egy afrikai énekverseny után, utcazenészekhez csatlakozva marimbán improvizált, „s ebből szerelem lett a hangszerrel, akárcsak a vibrafonnal.” Az afrikai és indiai népzene, az indonéz gamelán vagy a 20. századi és kortárs zeneszerzők közül Bartók Béla és Steve Reich is hatással volt rá útkeresése során. Zeneszerzéssel már gyerekként is foglalkozott: „kis dallamokat írtam, amiket két szólamban fütyültem és dúdoltam, hogy mindig halljam is, ami a fejemben volt.” A mesterképzést már Lengyelországban, a katowicei Karol Szymanowski Zeneakadémián végezte. Ennek előzménye, hogy – egy művészileg éppen stagnáló időszakában – véletlenül hallott a lengyelországi Żory-ban megrendezett Voicingers jazzének versenyről és fesztiválról, ahol a döntőbe jutott. A katowicei diploma évében elnyerte a lengyel-magyar kulturális kapcsolatok erősítésén fáradozó Wacław Felczak Alapítvány ösztöndíját, s ennek is köszönhető, hogy nemrégiben megjelenhetett a bemutatkozó lemeze. Úgy érzi, a lengyel muzsikustársak nagyon nyitottak, könnyen tudnak azonosulni azzal a saját világgal, amit Ágnes az évek során építgetni kezdett. „Nagyon szeretem a dinamikát köztünk. Az építő kritikát, a vitákat éppúgy, mint a flow-élményt, a heuréka-pillanatokat, amikor megszületik egy különleges hangzás, és együtt örülünk neki” – mondja. A lemezbemutatón eljátsszák a teljes album anyagát, de új darabok is lesznek, és szeretnének sokat improvizálni. Ágnes a koncertezés és a tanítás mellett többféle tervéről is beszámol. „Elkezdtem tavaly egy minimalista zongoradarab-sorozatot, etűdöket írni, s ebből szeretnék egy szerzői albumot. Egy profi ütőhangszeres társammal vokál-percussion projektet indítottunk, ahol az éneklés mellett marimbán is fogok játszani. Szeptembertől szeretnék táncosokkal, vizuális művészekkel is együtt dolgozni, ami új fejezet lesz a pályámon. Tervezek előadásokat, workshopokat tartani és persze folytatni a komponálást” – mondja végül a sokoldalú énekesnő.   Infó Bazsinka Ágnes & LAS IIII: Things Look Different from Here (szerzői kiadás) Lemezbemutató koncert: augusztus 1.  Budapest Music Center / Opus Jazz Club