text:
Monday 09 January 2023 2:00 pm
Millennials ignored by UK's financial institutions as boards stumble towards gerontocracy
By: Louis Goss
The boards of banks, asset managers and fintechs are outstripping their European rivals at female representation, but failing to take on any millennials, according to new research.
EY's report found that there were no board members under 40 in any of the UK's top financial services firms.
The report on board diversity shows that in 2022 more than half (58 per cent) of board appointments in UK banks, asset managers, fintechs, and insurance companies were women, compared to just 50 per cent of their European rivals.
The high levels of appointments of female board members, meant the UK took a slight lead over the rest of Europe, with women making up 43 per cent of UK board members compared to 42 per cent of European ones.
The insurance sector had the greatest gender diversity, according to the EY survey of 300 UK and European financial sector companies; the poll showed 43 per cent of insurance firm board members are female, compared to just 41 per cent on UK bank's boards.
UK financial services firms however lagged behind French and German ones in promoting younger board members. The report showed there was not a single board member under the age of 40 in any UK financial services firm monitored by EY.
By contrast, more than one-fifth (22 per cent) of French financial services companies and a third of German ones had at least one board members under the age of 40.
At the European level, 10 per cent of financial services firms had an under-40 on their boards, with one-fifth of those appointments made over the previous year.
In the UK, the average man sitting on the board of a financial services company is 61, while the average female board member is 58, EY's research shows. In Europe, the average male board member is 60 while the average female executive is 57.
The report however shows that the UK is not alone in its lack of under-40 board members, as it notes Finland, Italy, Spain, Sweden, Switzerland, and the Netherlands are in the same position.
Anna Anthony, EY's UK financial services managing partner, said: "Leaders across the financial sector are responding to the need for change, increasingly viewing diversity as a strategic priority."
"Given the role that diverse views, backgrounds and experience plays in identifying and responding to risks and in creating the challenge culture requisite to effective boards, we expect to see boards ramp up their focus on age and cultural diversity over the coming months."
Law Society backs calls to smash City's 'class ceiling' by boosting social mobility
EY Germany likely to slash hundreds of jobs as Wirecard scandal fall out casts shadow over future profits
Quilter's assets under management falls by more than £10bn but signs of hope remain
Former Janus Henderson analyst charged in £1.5m insider trading case
How intelligent automation has become a mainstay of financial services, and what it means for private banking
Private finance firms have fewer women leaders than listed rivals, new research shows
Asset managers show signs of rebound as assets tick up and outflows slow
Exclusive: City asset finance chief on how to stay calm amid eye-watering inflation
weekend chat
EY appoints ex-Cargill exec as newly-separated advisory firm's CFO


Lawrence Charles started his career as a model for Tommy Hilfiger in New York. While living, studying, and working in New York, he fell in love with tea. He saw the demand for teas. According to Charles, he noticed tea had the uncanny ability to calm a 24/7 city so he decided to turn his passion into a business and relocated to Los Angeles. In 2014, Charles & Company was born.
At first, he experimented with multiple teas and eventually learned tea blending. From creating his own teas, designing his own packaging, buying airtight bags, printing labels from Office Depot to selling door-to-door on his mountain bike, all his efforts paid off when he was able to build a client base in the span of six months. Chefs took notice of his product and customers would search for him. He then got invited to serve at special dinners, private events, farm dinners, and James Beard Foundation dinners. He also has international reach, having served members of the British Royal family. Along with his successful journey on his tea business, he has served and donated to charities namely Teen Cancer America, Child Development Institute, Safety Harbor Kids, and Women's Health Conferences.
Aside from his passion for tea, Lawrence is an advocate of the health and social benefits of tea, specifically its capacity for supporting women's health.
With his continuous success in the business, he is now providing tea for a Four Seasons Hotel. This Kiva loan will enable him to increase his production to be able to provide tea to more branches of the Four Seasons Hotel and other boutique hotels. He also seeks to improve his product packaging for retail and wholesale customers and implement SEO marketing to reach more clientele. He will also use part of the loan toward the initial phase of microbial testing for commercialization of his bottled iced tea line.
Currently, Lawrence has been funded for more than 25% of his requested $10,000 loan. He has been endorsed by VEDC, a Kiva Trustee. VEDC is a non-profit organization that offers technical and financing assistance to small businesses.
You can help Lawrence meet his goal. Make a loan and LISC will match it 100%!
You can help small businesses like Lawrence's tea company get financing. Apply to be a trustee. Trustees can be individuals or organizations, and their role is to vouch for the character and credibility of the small business owners they are endorsing on the Kiva website. LISC offers matching funds and technical support for borrowers who are endorsed by our Kiva Trustees.
If you're interested in a loan for your small business or want to become a trustee and help small businesses in your area get a loan, contact Miranda Rodriguez at MRodriguez@lisc.org.


Source: Philosophia Christi 14:2 (Winter 2012): 429-438.
The emergence from a lifeless universe of the staggeringly complex life on earth in such a short time.
The development of such an incredible diversity of highly complex life forms from first life in such a short time.
The appearance of conscious beings from brute matter.
The existence of objective reason and value and the existence of creatures with the sort of faculties apt for grasping objective reality and value and being motivated by value.
Mind and Cosmos is a very good book that, in my view, succeeds in its attack on materialist Darwinian naturalism. Nagel's argument might be viewed as a fitting supplement to other books like Jerry Fodor and Massimo Piattelli-Palmarini's What Darwin Got Wrong (2011) and Bradley Monton's Seeking God in Science: An Atheist Defends Intelligent Design (2009).
While not wishing to break with the Darwinian pack, a small but growing number of mainstream thinkers are exhibiting the courage to criticize the inadequacies of Darwinian materialism. And to my knowledge, Nagel's book is the only one that attempts to provide a nontheistic alternative to Darwinian materialism. But it does not consider theistic responses to the points made and, as a result, is not what it could have been had theism been given its due.
It offers a substantial review of a leading critique against the Darwinian materialist paradigm.
It forwards the discussion in philosophy of mind, anthropology, cosmology and philosophy of religion.
It underscores the ongoing problem with non-dualist accounts of consciousness and mind.


i·dol·um, n. : an appearance or image; a phantasm; a mental image or idea; a creative design & post production house in Denver Colorado.
From 2D design to 3D animation, from the first cut to an HD finish - let our ideas put your ideas in motion.
Tweet, Like and watch - get a little social and join us!


text:
Кита́йці Індоне́зії () — індонезійці, чиї предки в різний час прибули до країни з Китаю, переважно з двох його південних провінцій — Фуцзянь та Гуандун. Це найбільша за чисельністю група некорінного населення Індонезії.

Визначити етнічних китайців в Індонезії непросто. За фізичними ознаками, мовою, іменами та способом життя вони в більшості випадків не відрізняються від корінного населення. Більшість їх втратила зв'язки з Китаєм, уважає себе індонезійцями, а Індонезією — своєю батьківщиною, більшість індонезійських китайців втратила й рідні китайські діалекти. Ще однією особливістю китайців Індонезії є те, що в плані акультурації та ототожнення з індонезійським суспільством вони утворюють своєрідний континуум, на одному кінці якого перебувають люди, орієнтовані на китайську культуру, на іншому — люди, які повністю й виключно ідентифікують себе як індонезійці.

Китайцям належить особливе місце серед груп некорінного населення Індонезії, як за чисельністю, так і за роллю в житті країни. Становлячи лише від 1,5 % до 5 % населення країни, вони є вельми впливовою частиною індонезійського суспільства, особливо в економічній, соціальній та культурній галузях.

Незважаючи на неоднорідність китайської спільноти, індонезійці сприймають її як однорідну групу, що має іноземне походження.

Розселення і чисельність
Оскільки нелегко визначити, хто такі етнічні китайці в Індонезії, важко оцінити й їхню чисельність. Перепис 1930 року, проведений урядом Нідерландської Ост-Індії, зафіксував 1,23 мільйона етнічних китайців, що проживали на території країни, згодом названої Індонезією, вони становили 2,03 % всього населення. Надалі до 2000 року переписи населення із даними про етнічну належність в Індонезії не проводились. Є лише оцінні дані за період між 1930 і 2000 роками. В 1961 році чисельність китайців оцінювалась у 2,3—2,6 млн осіб (2,4—2,7 % населення Індонезії, Skinner, 1963). На початку 1970 року кількість етнічних китайців в Індонезії становила приблизно 3,6 млн осіб (2,8 % всього населення, Suryadinata, 1978). Існує також оцінка чисельності етнічних китайців у 1973 році в 5 млн осіб (Adam Malik, 1973). Ще дві оцінки датуються 2003 роком, вони наводять чисельність китайців в Індонезії 6,9 млн (3,0 % загальної чисельності населення, Turner, 2003) і 7,7 млн (3,5 % населення, Jacobsen, 2003). Китайська агенція новин Сіньхуа 2007 року повідомляла, що етнічні китайці в Індонезії становлять приблизно 5,0 % населення або понад 10 млн осіб.

Китайці в Індонезії в різний час зазнавали політичного тиску. Багато індонезійських китайців вбито під час антикомуністичної чистки 1966 року. Згодом китайські індонезійці опинилися під несприятливим політичним і соціальним тиском у добу «Нового порядку» (1967-98) уряду Сухарто. В країні проводилась політика Bhinneka Tunggal Ika, «єдність у різноманітності», було навіть політичним табу створювати статистичні дані про етнічний склад населення Індонезії. За таких умов китайці Індонезії не бажали публічно повідомляти про свою національність.

Уперше за часи незалежної Індонезії офіційні дані про етнічний склад населення країни були отримані в результаті проведення перепису населення 2000 року. Під час його проведення використовувалось поняття самоідентифікації: респондент класифікувався як китаєць, якщо він сам назвав себе китайцем. Загальна чисельність китайців в Індонезії за переписом населення 2000 року становила  осіб (0,86 % населення, 15 місце). До цього числа, зрозуміло, не потрапили китайці, які все ще не бажали або боялись публічно визнавати свою справжню етнічну належність. З огляду на цей фактор доля китайців у населенні Індонезії оцінювалась приблизно в 1,50 %; серед них лише 93 717 осіб (0,05 %) були іноземцями, решта — це громадяни Індонезії.

Чисельність китайців за даними перепису населення Індонезії 2010 року, становила  осіб (1,2 % населення країни, 18 місце), серед них  чоловіків і  жінки. Розподіл за районами проживання:  особи жило в містах (93,31 %) і лише  у селах (6,69 %).

Незалежно від точності даних та оцінок, існує загальна тенденція до зменшення долі китайців у населенні Індонезії. Серед можливих причин такого процесу: низький рівень народжуваності порівняно з іншими етнічними групами країни; значний відтік індонезійських китайців до інших країн на навчання, роботу чи з метою об'єднання членів родин, що живуть у різних країнах; зростання кількості «китайських» індонезійців, які більше не почуваються китайцями; похибки статистичних даних.

Найбільші громади китайців Індонезії за провінціями, за даними переписів населення 2000 і 2010 рр.:

Найвищою є доля китайців у населенні Джакарти, Західного Калімантану, островів Ріау та Банка-Белітунг. 2000 року майже половина (45,92 %) всіх індонезійських китайців жила на острові Ява, найбільше в Джакарті, столиці країни. Але, за виключенням Джакарти, їхня доля в населенні цих густонаселених провінцій була незначною, вони є тут невеликою етнічною меншиною. За межами Яви найбільше індонезійських китайців живе в провінції Західний Калімантан, до того ж вони складають тут помітну частку населення. Північна Суматра є ще однією провінцією з великою кількістю індонезійських китайців, їх тут майже стільки, як і в Західному Калімантані, однак їхня доля в населенні провінції є значно меншою. Більшість китайців Північної Суматри живе в місті Медан. Загалом на Суматрі китайці розселені переважно на східному узбережжі, а на Калімантані — в західній частині острова.

Історично склалося так, що індонезійські китайці були вихідцями переважно з двох провінцій Південно-Східного Китаю — Фуцзянь та Гуандун, вони поділялися на 4 етнічні групи: хокло, чаошаньці, хакка та кантонці. Кожна з цих груп селилася в певних районах Індонезії. Цей розподіл відчувається й досі. Хокло (Hoklo, Hokkien) традиційно домінували в економіці Східної Індонезії, Центральної та Східної Яви, а також в західних прибережних районах Суматри. Чаошаньці (Teochew, Teochiu, Hokchew, Hockchia) концентрувалися в східних прибережних районах Суматри, включаючи архіпелаг Ріау; також вони селилися на Калімантані. Хакка (Hakka) зосереджені на Калімантані та зовнішніх островах. Кантонці селилися в місті Батавія (нині Джакарта) на острові Ява й вели там свою бізнесову діяльність.

Мова
Традиційно китайці Індонезії поділялися на чотири основні лінгвістичні групи: хокло (південноміньська мова), чаошаньці (південноміньська мова), хакка (хаккаська мова) і кантонці (кантонська мова). Всі ці діалекти китайської мови сильно відрізняються між собою, їхні носії не розуміють один одного. Звичайною мовою спілкування між китайцями з різних регіонів є індонезійська. Діалекти індонезійських китайців зазнали сильного впливу (особливо в лексиці) з боку індонезійської та інших місцевих мов.

Сьогодні більшість індонезійських китайців втратила рідні діалекти й користується індонезійською, багато хто володіє також різними місцевими мовами, наприклад, яванською або сунданською. Часто також спілкуються перанаканською (, китайською малайською, , ) мовою.

Стандартна китайська мова використовується в китайських школах, нею видаються китайські газети.

Багато індонезійських китайців володіє також англійською мовою.

Релігія
Ще на початку ХХ ст. для китайців Індонезії був характерний релігійний синкретизм, в якому буддійська релігія добре співіснувала з напівбогами китайського фольклору та культом предків. Складовими китайського синкретизму були також даосизм (своєрідна народна віра, форма політеїзму) та конфуціанство (давня філософія китайських політичних еліт). Під час Синьхайської революції в 1911 році в Китаї була спроба офіційно зробити конфуціанство державною релігією, але вона провалилася. Тим не менше ідея про те, що конфуціанське вчення є квінтесенцією китайського народу поширилась і в Індонезії. Незабаром після проголошення незалежності країни етнічні китайці були поділені за релігією на послідовників буддизму та конфуціанства, між якими встановилася глибока взаємна недовіра.

В незалежній Індонезії був складений перелік офіційних релігій, що включає іслам, християнство (протестантизм), католицизм, індуїзм, буддизм та конфуціанство. Передбачається, що кожен громадянин країни повинен чітко заявити про свою належність до певної санкціонованої державою релігійної групи. Атеїзм в Індонезії розглядається як синонім комуністичного вчення й не вітається державою. Тому індонезійські китайці мали зробити свій вибір. Релігійний склад китайських індонезійців, розрахований за вихідними даними перепису населення Індонезії 2000 року, був таким: буддисти 53,82 %, християни (протестанти або католики) 35,09 %, мусульмани 5,41 %, індуїсти 1,77 %, інші 3,91 %.

Конфуціанська релігія () має в Індонезії невизначений статус. 1978 року вона була виключена з переліку офіційних релігій, це рішення було скасоване лише 2000 року. Водночас із наступом на конфуціанство здійснювалась тиха заборона даосизму, китайські (даоські) храми-келетенги () вимагали перетворити на буддійські вігари () й прибрати з них статуї китайських легендарних напівбогів. Ці заходи мали більше етнічний, ніж релігійний характер і були складовою загального наступу на китайську культуру. Реабілітація конфуціанства сприяла тому, що Верховна рада конфуціанської релігії (, скорочено Matakin) стала однією з найвизначніших релігійних груп в Індонезії. Її лідери підтримують добрі стосунки з політичною елітою країни та лідерами інших конфесійних груп, особливо мусульманської. Проте чисельність офіційних прибічників конфуціанства лишається незначною, за даними перепису населення 2010 року вони становили лише 0,05 % населення країни. Найбільше їх проживало в провінціях Західний Калімантан та Банка-Белітунг.

Інша етнічна китайська релігія «китайський» буддизм користувалася більшою свободою. Рішення про фактичну заборону конфуціанства навіть сприяло зміцненню позицій китайського буддизму в Індонезії. Найбільше китайських (буддійських) храмів є в провінціях Північна Суматра, Джакарта, Лампунг, Східна Ява, Центральна Ява. Найбільшим серед них є храм Магавіра Грага-Пусат (, ), розташований в китайському кварталі в північній частині Джакарти. За даними перепису населення 2010 року буддисти становили 0,72 % населення країни, найбільше їх проживало в Джакарті та провінціях Північна Суматра й Західний Калімантан. Етнічні китайські буддійські організації в сучасній Індонезії значною мірою перебувають під іноземними впливами, особливо буддійських організацій Тайваня. Підйом буддизму серед етнічних китайців в Індонезії був пов'язаний саме із зовнішньою підтримкою. 1983 року уряд Індонезії визнав Весак (), свято народження, просвітлення та смерті Будди, національним святом країни. Буддизм справді процвітає серед етнічних китайців в Індонезії. Також очевидним є той факт, що іноді він сприймається більше як культурний та етнічний, ніж релігійний фактор.

Серед етнічних китайців в Індонезії є й християнські громади. Голландські християнські місіонери, що прибули на Яву наприкінці ХІХ століття, досягли найбільших успіхів саме в китайському середовищі. Ще в колоніальну добу виникла Китайська християнська церква (), яка після отримання Індонезією незалежності в 1950-х роках змінила свою назву на Індонезійська християнська церква (, GKI). Мовою цієї церкви за голландців була малайська, а в незалежній Індонезії стала індонезійська. Це сприяло приєднанню до церкви представників інших народів, вона стала менш етнічною. На відміну від інших християнських церков, GKI — це суто індонезійська конфесія, вона не орієнтована на Китай. Церква Ісуса Христа (, GKY) — це майже виключно китайська етнічна християнська церква, коріння якої сягає 1945 року. Вона більше використовує в службі китайську мову, але її мало хто знає й основною мовою церкви є все-таки індонезійська. Новітні християнські церкви, зокрема Індонезійська реформована євангельська церква (, GRII), заснована 1989 року, та Об'єднання китайських церков в Індонезії (, PGTI), — це виключно китайські християнські організації, що діють у містах зі значними китайськими громадами. Вони носять більш етнічний характер. Фінансуються індонезійськими та закордонними церквами, приватними особами, фондами й організаціями. Найбільше китайців (переважно буддистів) перейшло на християнство в Північній Суматрі. Євангелізацією китайців Суматри займаються християнські місіонери з Тайваню.

Історія

Китайські торговці та мореплавці відвідували острови Індонезійського архіпелагу тисячу й більше років тому. Китайські мігранти стали прибувати в регіон ще в XIII ст. Китайські мусульмани стали селитися тут у XV ст., що збігається із сімома плаваннями адмірала Чжен Хе (1405—1432). Однак до XIX ст. китайці на території сучасної Індонезії були нечисельними й не становили проблем для індонезійського населення, вони швидко асимілювалися до місцевих громад.

Географічна близькість та кліматична подібність їхньої батьківщини до Індонезії полегшували імміграцію китайців, але головною причиною переселення було безземелля та зубожіння селян у Китаї. Особливо швидко китайське населення в Індонезії стало зростати із середини XIX ст., коли країна перебувала в складі Нідерландської Ост-Індії (1800—1949). Поряд із вільною імміграцією, отримало значне поширення вербування колоніальною голландською адміністрацією дешевої робочої сили (кулі) з приморських провінцій Китаю.

Китайська міграція відбувалася двома великими хвилями. Перша датується 1860—1890 рр. Тоді більшість китайців осіла на сході Яви, в Західній Суматрі та Західному Калімантані. Ця перша велика група китайських іммігрантів складалася майже виключно з чоловіків, які вкладали шлюби з місцевими жінками. Перші громади китайців Індонезії ввібрали багато місцевих звичаїв, обрядів та вірувань, але вони продовжували зберігати в побуті й багато елементів китайської культури.

Наступна значна хвиля китайських іммігрантів прибула наприкінці XIX — початку XX ст. В 20-і рр. XX ст. китайська імміграція досягла свого піку й становила в окремі роки до 40 тис. осіб. Більшість цих іммігрантів приїхали з півдня Китаю, а прибували вони для роботи на каучукові плантації Суматри, олов'яні копальні островів Банка, Белітунг та ін. Вони утворили чисто китайські поселення на Зовнішніх островах Індонезії. На відміну від попередньої хвилі, нові мігранти зберегли свої мови (в основному хокло, хакка та кантонську), релігію та звичаї. В деяких районах Індонезії, наприклад, в Західному Калімантані, й досі існують китайські села, організація яких відповідає селам південних провінцій Китаю. Жителі цих сіл не знають індонезійської мови й розмовляють китайськими діалектами.

У період світової економічної кризи 1930-х років китайська міграція різко скоротилася, а в 1950-і роки була заборонена. Кількість нових мігрантів стала незначною.

Голландці, встановивши своє колоніальне правління, поділили жителів Нідерландської Ост-Індії на три расові групи: європейці (в першу чергу голландці), східні іноземці (китайці, а також індійці та араби) та корінні народи. Європейці мали найвищий статус та найбільші права. Китайці стояли на щабель нижче за європейців, а корінні народи розташовувались на дні суспільної ієрархії, за винятком королівських родин, які мали такий самий статус, як і європейці. Ці різні расові групи також відігравали різну в роль економічному житті країни. Голландці займалися великим бізнесом, китайці — посередницькою торгівлею, а корінні жителі були землеробами та дрібними торговцями. Китайці часто сприймалися корінним населенням як «економічні істоти», політично ближчі до голландців, ніж до корінного населення. Політика сегрегації, запроваджена в колоніальну добу, та різні економічні можливості окремих категорій населення породжувала взаємну недовіру й ненависть між китайцями та корінними народами, що зберігається й дотепер.

Відмежованість китайців від інших расово-етнічних груп у колоніальній Індонезії була доконаним фактом життя. Однак і самі китайці були поділені принаймні на дві групи: перанакани (peranakan, буквально «уродженці») — люди з мішаною кров'ю, що народилися в Індонезії, та тотоки, або сінке (totok, singkeh, буквально «нові гості»), що народилися в Китаї. 1930 року приблизно 80 % китайців на Яві становили перанакани, на інших островах — приблизно стільки ж тотоки.

1910 року між урядом Китаю та колоніальною владою Нідерландської Ост-Індії було підписано угоду про подвійне громадянство для китайців, що живуть на архіпелазі. Підйом китайського націоналізму на початку XX ст. призвів до переорієнтації китайців з Індонезії на Китай. Були створені сучасні китайські школи, й багато дітей етнічних китайців почали вивчати китайську мову та китайську культуру. На території Нідерландської Ост-Індії виник загальнокитайський рух Tiong Hoa Hwee Koan (THHK), голландська влада намагалася придушити цей «закордонний китайський націоналізм».

Під японською окупацією Індонезії (1942-45) нові правителі закрили голландські школи, китайські діти мали навчатися лише в окремих китайських школах, де вивчали японську та китайську мови. Таким чином, діти перанаканів були піддані процесу «рекитаїзації». Деякі з індонезійських китайців були завербовані японцями як шпигуни, що погіршило імідж всієї етнічної групи в очах індонезійців, їх звинувачували у співпраці з японцями.

У серпні 1945 р. Японія капітулювала. Голландці повернулися, маючи намір відновити своє колоніальне правління на всій території Нідерландської Ост-Індії. Однак індонезійські націоналісти відмовилися прийняти голландців і піднялися на боротьбу за незалежність. Китайці під час Індонезійської революції 1945—1950 рр. опинилися між двох вогнів. Вони були розділені на дві політичні групи: Chung Hwa Hui (CHH) підтримувала колоніальний уряд Нідерландів, а Partai Tionghoa Indonesia (PTI) підтримувала індонезійський рух за незалежність. Деякі їхні видатні діячі боролися за незалежність Індонезії, однак цей факт ігнорується індонезійським суспільством та істориками. Голландська влада цілеспрямовано створювала враження, що всі китайці стоять на їхньому боці й виступають проти незалежності Індонезії. Спалахнула серія антикитайських інцидентів.

Після здобуття Індонезією незалежності нова держава успадкувала колоніальну політику та закони Нідерландів про поділ населення на корінні та не корінні групи. За Конституцією країни корінне населення () має більше прав, ніж некорінне. Китайці в новій країні розглядалися як частина некорінного населення.

Китайська імміграція, раніше вельми значна, з утворенням 1949 року КНР припинилася. 1955 року уряди КНР та Республіки Індонезія домовились про ліквідацію подвійного громадянства. Близько 1 млн індонезійських китайців з таким статусом мали зробити свій вибір, 65 % за офіційними даними (70-90 % за китайськими джерелами) обрали громадянство Індонезії, решта стала громадянами КНР, Сінгапуру тощо. Китайці-перанакани зазвичай обирали індонезійське громадянство. Китайці-тотоки за своєю орієнтацією поділилися на тих, хто підтримував комуністичний Китай, та тих, хто підтримував гоміньданівський Тайвань; перші вибирали громадянство КНР, другі зазвичай ставали особами без громадянства. Частина китайців після скасування подвійного громадянства виїхала з Індонезії.

Якщо в колоніальну добу етнічні китайці були неоднорідною групою, то після того, як Індонезія стала незалежною, всі вони отримали однаковий культурний та економічний статус. Намагаючись обмежити китайське домінування в економічній сфері, уряд заборонив індонезійським китайцям займатися експортно-імпортним бізнесом, роздрібною торгівлею в сільській місцевості. Однак, не зважаючи на ці заходи, їхня економічна сила стала навіть більшою. Китайське населення в Індонезії майже ніколи не займало посад службовців, вчителів, лікарів, обслуговуючого персоналу, воно завжди було орієнтоване на створення та розвиток власного бізнесу. Китайська меншість контролювала понад 70 % національних багатств країни. Китайські бізнесові структури мали значний вплив на прийняття політичних рішень, створили цілі транснаціональні компанії.

Китайські земляцтва утримували китайські школи, видавали китайські газети тощо. Китайські іммігранти створили в Джакарті університет «Республіка». Індонезійські китайські земляцтва та громади підтримували зв'язки з Комітетом у справах китайських емігрантів у КНР. В умовах «холодної війни» між західним та комуністичним таборами китайських індонезійців часто сприймали й звинувачували у тому, що вони були «п'ятою колоною» комуністичного Китаю. Етнічних китайців вважали вірними Пекіну, а не Джакарті.

Домінування китайців в економіці країни викликало неприязнь з боку корінного населення Індонезії. Багато політичних лідерів країни заздрили економічному статусу етнічних китайців, більшість населення Індонезії вважала, що китайці непропорційно заможні. Після придушення 1965 року прокомуністичного «Руху 30 вересня» в країні розгорнулася кампанія, спрямована на витіснення китайського капіталу з економічного, політичного й культурного життя країни. У в 1965-67 роках Індонезією прокотилася хвиля антикитайських заворушень. Тисячі етнічних китайців були вбиті або зазнали серйозних матеріальних збитків під час китайських погромів. 1965 року було заборонене святкування китайського місячного Нового року (місцева назва імлек).

1966 року новим лідером Індонезії став генерал Сухарто, він керував країною протягом 1966—1998 рр. Цей період, відомий в історії Індонезії під назвою «Новий порядок», мав сильний вплив на китайців в Індонезії. Сухарто прийшов до влади в розпал холодної війни, й боротьба проти комуністичної загрози була піднята в ранг державної політики. Китай вважався країною-загрозою, яка поширює комуністичний вплив у регіоні. Режим «Нового порядку» систематично й послідовно здійснював дискримінаційну політику стосовно китайців Індонезії, багато в чому через їхню прихильність до комунізму — ідеології, забороненої в країні.

В етнічних китайцях бачили «іноземну меншину», яка повинна була стати частиною корінного населення шляхом тотальної асиміляції. Китайські школи та засоби масової інформації були закриті, а етнічні китайські організації — розпущені. Крім того, індонезійським китайцям рекомендували змінити свої імена на індонезійські. Обмежувалось відвідування даоських храмів, конфуціанство більше не визнавалося офіційною релігією, заборонялися китайські свята. Водночас за часи режиму Сухарто в умовах жорсткого контролю з боку влади антикитайське насильство було відносно рідкісним явищем. Та й самі етнічні китайці після заворушень і зіткнень минулих років зрозуміли, що необхідно кардинально змінити форму відносин з корінним населенням. Китайські бізнесмени тепер намагалися встановити дружні стосунки з пересічними індонезійцями.

Уряд Сухарто свідомо обмежив китайців економічним сектором. Це було пов'язано з його загальною стратегією сприяння економічному зростанню та розвитку Індонезії, а індонезійських китайців вважали корисними в економічній сфері. У такій ситуації спостерігалося спонтанне виникнення китайської економічної влади. Водночас, користуючись економічною свободою, індонезійські китайці піддавалися політичній дискримінації. Були заборонені китайські політичні партії. Індонезійські китайці мусили мати свідоцтво про громадянство (, SBKRI), фактичний засіб державної сегрегації або расової дискримінації, що застосовувався проти них. Жодна інша етнічна група не повинна мати такий документ як юридичне підтвердження громадянства.

За Сухарто китайський бізнес перебував у повній залежності від волі уряду, почувався вразливим й охоче обмінював значні кошти на лояльність чиновників. Багато китайців ставали «друзями влади», щоб розбудовувати свій бізнес. Деякі з них навіть належали до друзів самого президента. Ця жменька надбагатих людей спровокувала обурення в суспільстві та вороже ставлення до всіх етнічних китайців. Для пересічного індонезійця китайці були srigala ekonomi («економічними вовками») та злочинцями. Економічна криза 1997 року викликала невдоволення населення країни. Уряд став звинувачувати в усіх негараздах китайських бізнесменів. В умовах шаленого тиску китайський бізнес змушений був покинути Індонезію, що ще більше погіршило ситуацію й призвело до масових заворушень та зміни влади в країні.

Антикитайські акції мали місце в Джакарті, Соло та інших великих містах Індонезії від Медана до Макасара. Натовп грабував і спалював магазини, знищував майно, що належало індонезійським китайцям, а також католицькі та протестантські церкви та інші культові споруди, поліцейські відділки та інші урядові будівлі; мало також місце систематичне зґвалтування китайських жінок. Понад 10 тис. осіб було вбито, хоча й не всі вони були китайцями. Пік заворушень припав на травень 1998 року. Події спровокували відставку Сухарто, а багато китайців покинуло Індонезію й виїхало до Сінгапуру, Гонконгу та Австралії.

Державна політика щодо етнічних китайців різко змінилася після падіння режиму Сухарто. Китайсько-індонезійські відносини почали поліпшуватися, а китайці Індонезії перестали розглядатися як «ризик для безпеки». В Індонезії відбувалася демократизація, в рамках якої почалося відродження китайської культури. Новий погляд на китайців Індонезії запровадив четвертий президент країни Абдуррахман Вахід (1999—2001), якого з повагою називали «Гус Дур». Багато китайців вважають його «китайським батьком» (). Гус Дур фактично відновив культурні та релігійні права китайців.

Новий закон про громадянство, прийнятий у 2006 році, зробив індонезійських китайців повноцінними громадянами країни й юридично дозволив їм займати державні посади, включаючи можливість бути президентом Республіки Індонезія. Індонезійські китайці більше не змушені асимілюватися у велике індонезійське суспільство, вони отримали можливість зберігати й розвивати свою етнічну культуру та ідентичність. Указом президента Габібі (1998—1999) було скасовано норму, яка вимагала від китайців подання свідоцтва про громадянство (SBKRI). 1999 року було дозволено викладати в навчальних закладах китайську мову. Знаковим стало відновлення святкування китайського Нового року, а 2002 року він став офіційним національним святом Індонезії.

Піднесення Китаю в останні роки справило великий вплив на китайців у Південно-Східній Азії в цілому й в Індонезії, зокрема. Глобалізація та демократизація спричинили відродження в Індонезії етнічної китайської ідентичності. Частина індонезійських китайців переорієнтовується на Китай, особливо в культурному та економічному плані. Існує етнічна свідомість, і багато етнічних китайців почали пишатися своїм етнічним походженням. Китайські релігії (китайський буддизм, конфуціанська релігія та даосизм) залучають нових послідовників. Стає популярною китайська мова. Знаковим є те, що її вивчають не лише етнічні китайці.

Проте даються взнаки ті зміни, яких зазнало китайське суспільство в роки «Нового порядку». Новий демократичний уряд Індонезії дозволив відновити китайську освіту, але повноцінних китайських середніх шкіл, які існували до доби Сухарто, не було відновлено. Більшість дітей індонезійських китайців вже не говорить і не пише китайською. Не вистачає місцевих викладачів китайської мови. Велика кількість так званих китайських шкіл у Джакарті та інших великих містах насправді є лише центрами навчання китайській мови, яке проводиться із залученням викладачів з Китаю. Відновлені китайські газети часто змушені закриватися через брак читацької аудиторії. Найбільшим китайським виданням в Індонезії стала газета Гюоцзі Жибао (, Guoji Ribao), яка 2008 року виходила накладом близько 30 000 примірників.

Все більше індонезійських китайців бере зараз участь у політиці, особливо на місцевому рівні, але вони воліють приєднуватися до загальнонаціональних політичних партій. Відроджені етнічні китайські політичні партії не мають суттєвої підтримки. Натомість виникли численні безпартійні китайські організації, засновані на соціальних та культурних засадах. Загалом нараховують понад 400 етнічних китайських асоціацій, більшість яких діє на місцевому рівні. Кожен великий підрозділ (хокло, чаошаньці, хакка, кантонці) має такі асоціації, а окремі й декілька. Проте всі вони мають небагато членів, переважно це представники старшого покоління. Китайські бізнесмени також створили власні організації.

Зростання статків китайських громад породжує соціальний розрив між китайським та не-китайським населенням, а також заздрість з боку не-китайців. Хоча уряд став проводити політику скасування дискримінаційних актів, на практиці дискримінація все ще існує. Для пересічного індонезійця негативний імідж китайців не змінився, незважаючи на офіційні заяви, які стверджують протилежне. Окремі випадки антикитайського насильства мали місце в Джакарті в 2000 році та в Макасарі в 2006 році, за масштабом вони значно поступалися подіям 1998 р., зазнали атак китайські магазини. Ситуація є небезпечною, й китайці намагаються не афішувати свою етнічну належність, щоб не спровокувати негативну реакцію з боку не-китайської спільноти.

Господарство
Етнічні китайці в Індонезії, як і в інших країнах Південно-Східної Азії, відіграють важливу роль в економіці країни. Вони контролюють значну частину сфери обігу та торгівлі, володіють значною частиною текстильних фабрик, цегельних заводів, багатьма кінотеатрами, міським наземним транспортом аж до велорикш. В їхніх руках перебуває більша частина морського транспорту та рибоконсервного виробництва Індонезії. Більшість приватних банків також належить китайцям, те саме стосується й грошової маси, що перебуває в обігу.

Китайські іммігранти мали вплив на економічний розвиток деяких регіонів Індонезії. Вони першими стали виробляти цукор на Яві, видобувати рудні копалини на острові Банка, на деяких островах заклали перші плантації тютюну, ванілі, перцю та інших прянощів.

У плані занять серед китайців Індонезії існують географічні відмінності. На Яві вони займаються переважно торгівлею. Китайському капіталу тут належать кокосові та цукрові плантації, підприємства з переробки копри, каучуку, перцю, маслоробні, тартаки, більша частина автобусного парку, річкових та морських суден. На Суматрі китайці, поряд із торгівлею, займаються виробництвом експортних сільськогосподарських культур. На західному узбережжі Суматри китайські копачі видобували золото, в районах Медана та Палембанга, а також на островах Банка та Белітунг індонезійські китайці працюють на підприємствах з видобутку корисних копалин. У китайському містечку Баган () на півночі провінції Ріау основним заняттям місцевого населення є рибальство.

Виробництво експортних культур займає провідне місце в заняттях китайців, що живуть на Калімантані. Близько 80 % китайського населення Західного Калімантану зосереджено в сільській місцевості. Тут на схилах гір розташовані найбільші в усій Південно-Східній Азії китайські села. Китайці вирощують рис на зрошуваних полях, займаються городництвом та садівництвом, розводять свиней та велику рогату худобу. На півдні та на сході Калімантану, як і на Яві, майже все китайське населення зайняте торгівлею, ремеслами тощо.

По всій Індонезії важливою є роль китайських дрібних торговців, серед них і вуличних. Вони добре знають місцевий ринок. На вулицях міст часто можна побачити торговця-китайця з пікуланом (коромислом) на плечах, на якому розвішані різноманітні товари. Китайці тримають вуличні ресторанчики, ломбарди, гральні заклади тощо. У кожному значному населеному пункті працюють китайські кравці, теслі, перукарі, ювеліри (переважно вихідці з провінції Гуандун). Китайці-хакка наймаються на роботу на плантації на всіх великих островах, вирощують каучук, тютюн, прянощі тощо, а також працюють на копальнях, займаються землеробством.

Суспільство
Індонезійські китайці не є однорідною групою. Вони поділяються за культурою, політичною орієнтацією, статками та громадянством.

У минулому в культурному плані китайці Індонезії поділялися на 2 категорії: перанакани (місцеві китайці, мішані з корінними індонезійцями) та тотоки (чистокровні китайці, як правило, народжені в Китаї). Тотоки зберігали китайську культуру, мову й традиції, перанакани значною мірою асимілювалися в індонезійське суспільство й перейшли на індонезійську мову. Обидві групи мали взаємні негативні стереотипи, що склалися через відсутність соціальної взаємодії між ними. Тепер поділ на ці категорії перестав бути актуальним, абсолютну більшість становлять перанакани та «перанаканізовані» тотоки. Багато етнічних китайців уважає себе громадянами Індонезії, має «індонезійські» імена, говорить індонезійською й навіть місцевими мовами. Акультурація китайських індонезійців є незворотним процесом і триває швидкими темпами. Елементи китайської культури зникають, натомість приймаються елементи місцевої культури. Молоді індонезійські китайці позитивно ставляться до своєї індонезійської ідентифікації, але відчуваючи дискримінацію з боку основного суспільства, обурюються однобічністю процесів асиміляції й об'єднуються на ґрунті зміцнення своєї китайської етнічної ідентичності.

У політичному плані індонезійські китайці поділяються на проджакартських, пропекінських та протайбейських; більшість належить до першої групи. Економічно виділяють вищий, середній та нижчий класи, середній клас становить більшість. За громадянством китайці Індонезії поділяються на громадян Індонезії та іноземців, більшість має індонезійське громадянство.

Абсолютну більшість китайського населення в Індонезії становлять вихідці з двох південних провінцій Китаю — Фуцзянь та Гуандун. Китайці селяться кварталами, організованими за принципом земляцтва, вихідці з однієї провінції або з одного містечка, як правило, живуть разом. Такого принципу вони дотримуються як у містах, так і в селах. Прикладом може бути китайський район Глодок () у Джакарті. Кожен великий підрозділ (хокло, чаошаньці, хакка, кантонці) має власні громадські об'єднання. За доби Сухарто на діловій арені домінували чаошаньці (фучжоусьці), але після падіння диктатора почали підніматися бізнесмени й з інших китайських етнічних груп.

Сім'я в китайців мала, моногамна, патрилінійна. У минулому люди зберігали тісні зв'язки з батьківщиною, чоловіки часто поверталися туди за нареченими. Норми конфуціанської моралі (дотримання церемоній, повага до батьків тощо) залишаються сильними в китайських громадах і досі, але китаянки, що живуть в Індонезії, активніші й вільніші, ніж у Китаї.

Почастішали мішані шлюби з індонезійцями. Міжетнічні шлюби трапляються переважно між християнами. Набагато рідше китайці в Індонезії вкладають шлюби з мусульманами. 1982 року в Джакарті серед етнічних китайців лише 13 відсотків шлюбів були вкладені між християнами та мусульманами. З мусульманського боку вимагається, щоб подружжя приймало іслам, протилежну сторону стримує також той факт, що за ісламськими законами чоловіку можна мати декілька дружин.

Серед етнічних китайців зберігається стереотип стосовно решти індонезійців, що ті не бажають багато працювати, що вони марнотратні, а якщо у них немає грошей, просять їх у китайців, іноді із завуальованою загрозою. З іншого боку, індонезійці сприймають китайців як дуже багатих, таких, що прагнуть лише заробити якомога більше грошей, що вони зарозумілі та вважають себе вищими й тому тримаються окремо, живуть в окремих кварталах, тримаються подалі від прийнятих в індонезійському суспільстві заходів сусідської взаємної допомоги. Хоча не всі індонезійські китайці багаті, вони, тим не менш, складають основний компонент індонезійського середнього класу. Їх часто сприймають в Індонезії як етнічний клас, звинувачують у тому, що вони «ексклюзивні» та не бажають інтегруватися з рештою суспільства.

Корінне населення в Індонезії має більше прав, ніж іноземці. Зміни в законодавстві, прийняті 2006 року, урівняли етнічних китайців у правах із корінними індонезійцями й юридично вони тепер є громадянами Індонезії, незалежно від того, асимілювалися вони чи ні. Проте положення закону не завжди застосовуються в реальному житті, в багатьох сферах все ще практикується дискримінація китайців на етнічній основі. На різних етапах історії Індонезії мали місце акти насильства, спрямовані проти китайської етнічної меншини (так звані китайські погроми).

Побут

У побуті китайці зберігають свою національну самобутність. Цьому сприяє, зокрема, характер їхнього розселення. Китайці завжди селяться кварталами. Китайські квартали в усіх містах Індонезії подібні за архітектурою й нагадують китайські райони в містах інших країн Південно-Східної Азії.

У містах жінки носять одяг індонезійського типу, а чоловіки — європейського. У селах одяг чоловіків та жінок складається із штанів та прямозастібної куртки. Дуже поширені сандалі. Звичайний головний убір — плетений капелюх.

Основу раціону становлять рис, овочі, свинина. Їдять паличками з піалоподібних чашок.

За китайським місячним календарем святкують Новий рік і свято ліхтарів. Китайський Новий рік є національним святом індонезійських китайців. Під час його святкування виконують танець лева, використовують червоні ліхтарі.

Поховання померлих раніше проводили суворо у відповідності з китайськими традиціями, тепер — за європейськими нормами.

Поступово спосіб життя китайців Індонезії стає більш схожим на європейський. Молодь у селах переходить на європейський одяг. Імена також стали писати за європейськими нормами, коли ім'я ставлять попереду, а прізвище — позаду. Прагнення багатьох китайців стати повноправними громадянами Індонезії приводить до певної «індонезіації» їхнього побуту.

Джерела
 Leo Suryadinata. Chinese Indonesians in an Era of Globalization: Some Major Characteristics. Ethnic Chinese in Contemporary Indonesia. ISEAS, Singapore, 2008, pp. 1-16 ISBN 978-981-230-835-1
 Aris Ananta, Evi Nurvidya Arifin, Bakhtiar. Chinese Indonesians in Indonesia and the Province of Riau Archipelago: A Demographic Analysis. Ethnic Chinese in Contemporary Indonesia. ISEAS, Singapore, 2008, pp. 17-47 ISBN 978-981-230-835-1
 Eddie Lembong. Indonesian Government Policies and the Ethnic Chinese: Some Recent Developments. Ethnic Chinese in Contemporary Indonesia. ISEAS, Singapore, 2008, pp. 48-56 ISBN 978-981-230-835-1
 Frans H. Winarta. No More Discrimination Against the Chinese. Ethnic Chinese in Contemporary Indonesia. ISEAS, Singapore, 2008, pp. 57-74 ISBN 978-981-230-835-1
 Susy Ong. Ethnic Chinese Religions: Some Recent Developments. Ethnic Chinese in Contemporary Indonesia. ISEAS, Singapore, 2008, pp. 97-116 ISBN 978-981-230-835-1
 Natalia Soebagjo. Ethnic Chinese and Ethnic Indonesians: A Love-Hate Relationship. Ethnic Chinese in Contemporary Indonesia. ISEAS, Singapore, 2008, pp. 137-153 ISBN 978-981-230-835-1
 Индонезия. Справочник. Н. А. Симония, Л. Ф. Пахомова (ред.). М.: «Наука», 1983, с. 19-31.
 Narody_mira._Etnograficheskie_ocherki/Narody_Yugo-Vostochnoy_Azii.(1966).[djv-fax].zip Народы Юго-Восточной Азии. Под редакцией А. А. Губера, Ю. В. Марбтина, Д. Л. Тумаркина, Н. Н. Чебоксарова. Серия «Народы мира: Этнографические очерки». Москва: Издательство «Наука», 1966, с. 612-614: Некоренное население Индонезии
 С. В. Жеребчук. «Питання етнічних китайців» в Індонезії та Малайзії: різні підходи — різні результати. Китаєзнавчі дослідження, 2014, № 1-2, с. 143-148
 United States Bureau of Citizenship and Immigration Services. Indonesia: Information on ethnic Chinese in Indonesia , 23 July 1999, IDN99001.ZNY
 Mély G.Tan. The Social and Cultural Dimensions of the Role of Ethnic Chinese in Indonesian Society . Indonesia. The Role of the Indonesian Chinese in Shaping Modern Indonesian Life (1991), pp. 113-125

Примітки

Народи Індонезії
Китайці
Китайська діаспора

redpajama_set_name: RedPajamaWikipedia


text:
Halsey Loves the Maine's Christmas EP More Than You Do
Mark Sundstrom
Mark Sundstrom Published: November 30, 2018
On Wednesday night (Nov. 28), Halsey sent us down a joyous rabbit hole of 2000s pop-punk nostalgia with a single tweet.
"It's time. @themaine," the tweet read, with a screenshot of The Maine's 2008 cult-classic holiday EP ...And a Happy New Year playing on Spotify. We noticed the song she was streaming was "Santa Stole My Girlfriend." Taste!
The Maine broke out with the release of their debut album Can't Stop Won't Stop in July of 2008, and followed it up with the four-track holiday EP a few months later. In fact, the EP came free for fans who pre-ordered the deluxe edition re-release of the band's debut album. A real treat is the final track, a cover of the classic Wham! Christmas song "Last Christmas."
Stream the EP via the official YouTube playlist below:
In the years after their debut, The Maine toured with other bands on the scene in the 2000s like Good Charlotte, Boys Like Girls, The Academy Is..., We the Kings, and more.
Follow the band on Twitter and Instagram to see what they've been up to lately.
Listen on Spotify, below:
One Hit Wonders of the 2000s
Source: Halsey Loves the Maine's Christmas EP More Than You Do
Filed Under: halsey, The Maine
Halsey Concert Erupts in Complete Chaos: Flooding, Drowning Animals, Vomiting Fans and Tornado Warnings
Halsey Responds to Man Accusing Her of Witchcraft by Doing Witchcraft
Lindsay Lohan, Halsey and More Stars Celebrate International Women's Day 2022
Halsey and MGK Rock the Bud Light Super Bowl Music Fest: PHOTOS
Halsey Comes to the PNW. Wanna See Her? Win Tickets Now!
Halsey Will 'Never' Get Their 'Pre-Baby Body Back,' And She Doesn't Want To
Halsey Expertly Trolls Christian Op-Ed Claiming They're 'Disrespecting Catholic Iconography'

redpajama_set_name: RedPajamaCommonCrawl


Contact InterimLawyers.co.uk with your requirements. Conveyancing Locums immediately available.
CAN-28822 Birmingham 15 year PQE Commercial Solicitor available for locum assignments in the Midlands. general commercial, in-house, insolvency, corporate finance and commercial litigation covered.
CAN-28824 Guildford 20 year PQE Family Law and Wills & Probate Solicitor available for locum assignments in the Surrey area.
CAN-28812 Glasgow Family and Child Care Law Solicitor available for locum assignments in the Glasgow and Edinbugh areas. Family law and Child care law covered.
CAN-28813 Blackpool Commercial Solicitor available for locum assignments in the Lancashire area and surrounds. Most aspects of company commercial work covered.
CAN-28838 Portsmouth 15 year PQE Litigation Solicitor available for locum assignments in the Hampshire region. General civil litigation, employment law, criminal law, in-house, regulatory, local government, commercial contracts work covered.
CAN-28828 East London 5 year PQE Property Litigation Solicitor available for locum assignments in the Greater London region.
CAN-28826 Abertawe Highly experienced Criminal Law Barrister looking for suitable roles in the South Wales region.
CAN-28811 Remote working Ireland based but England/Wales experienced LAA Billings Clerk looking for a remote working billing role.
CAN-28835 Lincoln Legal Executive with specialist experience in family and child care law with 2 years experience. from 2016 onwards. Looking for a post in Lincolnshire.
CAN-28810 Romford Law Firm Office Manager looking for a suitable role in London or Essex.
CAN-28816 Croydon Mitcham based Practice Manager looking for a suitable role in the South or Central London areas.
CAN-28819 North London Paralegal with experience from 2015 onwards in Personal Injury (RTA) and Crime.
CAN-28830 Guildford Personal Injury Paralegal with around 2 years' experience looking for a suitable role in the Aldershot area and surrounds.
CAN-28834 West-Central London Litigation Paralegal specialising in Insurance litigation. Further commercial litigation experience. Looking for a post in London.
CAN-28809 Bournemouth Commercial Solicitor with over 20 years PQE. Permanent.
CAN-28815 Newcastle-upon-Tyne 5 year PQE Wills & Probate Solicitor looking for a suitable role in the North East of England.
CAN-28817 Harrow Company Commercial Solicitor with M&A experience looking for a suitable role in the Greater London area.
CAN-28825 Warrington 1 year PQE Wills & Probate Solicitor looking for a suitable role in the Greater Manchester, Cheshire and Merseyside areas.
CAN-28829 Durham 2 year PQE Litigation Solicitor with experience in high volume civil litigation, fraud and commercial litigation matters. Looking for posts anywhere in the UK.
CAN-28832 East London NQ Immigration Solicitor with IAAS level 2 caseworker status and further experience in criminal law. Looking for a post in London.
CAN-28836 Bournemouth 6 year PQE Commercial Solicitor looking for a suitable role in the South West or Hampshire regions.
Thinking of selling/merging/buying? We charge no fees to sellers. Buyers pay only for successful introductions. Simply email or give us a call for a confidential discussion. Visit our website for further details of our services by clicking here.
2510181920 Legal Consultants in London looking to sell their online business, which is highly ranked for a number of keywords. Personal client services – non SRA regulated work.
2910180854 Sole Practitioner in the West Midlands – 15 years experience in Conveyancing, Private Client, Immigration and Family Law. Looking to sell or merge.
924130918 Sole practitioner in North Wales looking to join another practice with clients/self. High street practice with mix of Conveyancing, Wills and Probate work. Some files to follow. Solicitor looking for a consultancy arrangement with another firm.
1091858 Devon high street firm looking for a sale. Owner retiring. Property and private client firm. Very well established practice.
15051610 Specialist Wills & Probate (& Elderly Client) Practice – South Coast. Small law firm based in South England (South Coast) with owner looking to retire. Clean break or consultancy possible, well established, strong local links generating work. Bolt on, office expansion or new area of law all very suitable options.
15121008 Conveyancing and Wills & Probate Solicitors Firm based in Newport, Gwent, looking to sell, merge or bolt on.
26061104 Conveyancing firm in Surrey looking to sell. Ballpark figure £95k.
16061139 High street practice in North Lincolnshire looking for sale. Involves TUPE of existing staff. Medium size for the area.
8081506 Entrepreneur looking to sell a legal services domain name and fee generation system to a law firm. Successfully involved in another legal start up to date.
18091618 ABS – Personal Injury firm – turnover of over £1 million, looking to merge with another company. Sale not sought.
D041018 CMC with MOJ Licence for PPA and PPI – has never traded. For sale.
1910111018 Sole practitioner looking for a partner to join forces and develop a new practice. London. Litigation Solicitor.
* Very large Crime Solicitor Firm looking to purchase crime contracts, law firms or alternatively a solicitors firm in LB Newham.
* US Investor looking to purchase a solicitors firm with a value of £1.5-2.5 million in and around London. Aiming at a corporate law firm (ie corporate clients, not high street).
*Investor looking to purchase an SRA regulated conveyancing or high street firm in and around London and the Home Counties.
* Large law firm looking to take over a licensed conveyancer practice anywhere in England and Wales.
* West Midlands entrepreneur wanting to purchase a property law firm on the full range of lender panels.
* Manchester firm seeking to purchase smaller firms in the North West.
* High Street practice in the South West looking to expand by purchasing other law firms.
* Large Personal Injury CMC looking to take over, set up or merge with an ABS.
* Individual crime solicitor looking to buy into or takeover a crime firm.
* Buyer wanting to purchase a Glasgow law firm. Small practice sought.
* Small practice looking to purchase conveyancing firms in and around Cardiff and the M4 corridor to London.
* Crime firm looking to acquire any criminal firms in the Kent area. Size not an issue.
* Buyer looking for a firm without customers. SRA regulated.
* Buyer looking to purchase a law firm in Surrey, Sussex or the South Coast areas.


text:
Published on Welcome to Ekklesia (http://www.ekklesia.co.uk)
Home > Disability and poor health are preventing older people from working
Disability and poor health are preventing older people from working
By agency reporter
Disability and poor health are preventing some 500,000 people approaching retirement age from working, according to Trades Union Congress analysis.
Disability and poor health are preventing nearly half a million people approaching retirement from working, a figure that will only increase as the state pension age (SPA) starts to rise, according to a Trades Union Congress (TUC) analysis of official labour market data published at the end of last week.
The TUC research finds that the employment rates for those approaching the current SPA are low, with just 54 per cent of men aged 60-64 and 62 per cent of women aged 56-60 in work.
Government ministers seem to think that putting up the state pension age will automatically increase working lives, yet the TUC argues that many older people are unfit or will find it hard to find work and so will end up in a new limbo zone - too young for a pension, and too old to work.
Nearly two in five of those approaching the SPA are economically inactive (defined as someone who has not sought work in the last four weeks), with long-term sickness and disability cited as the main reason for then not working.
People formerly working in skilled trades, heavy industry and low-skilled jobs are most likely to be inactive due to disability and ill-health, while managers and senior officials are far more likely to be inactive because of early retirement.
Nearly a hundred thousand more people are currently inactive due to long-term sickness and disability (470,325) than to taking early retirement (375,368).
Around a quarter of a million of all economically inactive older people actually want to work. But with nearly half of all unemployed older workers out of work for at least a year, it's no wonder so many have given up looking for jobs, says the TUC.
With nearly half a million people approaching the state pension age already unable to work due to ill-health, the TUC believes the government is wrong to raise SPA without first addressing the health inequalities that are forcing many people out of work well before they're able to draw their pension.
The TUC is also concerned that planned rises in the SPA are being accompanied by tighter controls on social security support that will force many older people to actively look for work or risk losing their benefits.
While it is vital that older unemployed workers are provided with access to high quality employment support, forcing older disabled people approaching retirement to comply with tight Jobcentre Plus requirements is a poor use of resources, the TUC warns.
Instead the TUC believes the government should focus on tackling age discrimination, extending access to flexible working and supporting those who are actively seeking work to re-enter the jobs market.
TUC General Secretary Brendan Barber commented: "While more people are working past their state pension age, often as the only way to get a decent retirement income, a far greater number of older people are unable to work due to ill-health or because they are trapped in long-term unemployment."
He continued: "Accelerating the rise in the state pension age will simply push more people into poverty. We will end up with a new limbo zone for people in their mid-60s who are too young for a pension, but too old to have any realistic chance of a job. With a benefits system that gets meaner and tougher each year, even 66 year olds who have worked for decades before stopping work will be treated as work-shy scroungers."
"By raising the state pension age and ignoring persistent health inequalities, the government risks overseeing a dramatic rise in pensioner poverty," said Mr Barber.
TUC Congress 2012 will be held at the Brighton Centre from Sunday 9 September to Wednesday 12 September 2012.
* The full TUC analysis is available at http://bit.ly/RYESZJ [1]
Although the views expressed in this article do not necessarily represent the views of Ekklesia, the article may reflect Ekklesia's values. If you use Ekklesia's news briefings please consider making a donation to sponsor Ekklesia's work here [2].
Source URL: http://www.ekklesia.co.uk/node/17010
[1] http://bit.ly/RYESZJ
[2] http://www.ekklesia.co.uk/about/donate


What are the different Control Panel Applets?
In which areas the Error occurs?
what happen when the rectifier circuit is connect with the tube light?
how current is reverse from its normal direction during the fault?
what is the Need for CSS ?
Why reactors use before incoming of ac vvfd drive?


text:
Photo credit: www.alltimepost.com
Edo election to now hold September 28, INEC says as PDP, Fayose kick
The Independent National Electoral Commission, INEC, has finally announced the postponement of Saturday's governorship election in Edo by two weeks.
Solomon Soyebi, INEC national Commissioner in-charge of voter education and publicity, made the disclosure at a press conference at the commission's office in Benin on Thursday.
Mr. Soyebi said the election would now hold on September 28, the News Agency of Nigeria reports.
He attributed the postponement to alleged security threat as reported by security agencies.
The electoral commission had earlier on Thursday rejected the call for postponement by the police and the State Security Service, SSS. The commission had said it would not be "teleguided", and argued that suspending the polls would be costly after reaching at least 97 per cent readiness level.
Hours after making that announcement, the commission backtracked and said it agreed to postpone the elections based on the security concerns cited by the police and the SSS.
The main opposition party, PDP, and its leaders have been very vocal in condemning the postponement of an election expected to be closely fought.
PDP, Fayose react
The PDP condemned the postponement and described it as "a coup against the people of Edo State."
WAFU B Tournament: Golden Eaglets lose final match against Cote d'Ivoire
Nigerian govt debunks COVID-19 vaccines conspiracy theory
NSE: Profit-taking in Dangote Cement, Flour Mills puts a stopper on bull run
The opposition party said changing the date "was a less than ingenious attempt to 'buy time' for the governing All Progressives Congress, APC".
"It is shameful and indeed a major constitutional breach for the security agencies to act in concert with the APC to truncate an Election that had been planned for months," the party said in a statement signed by Dayo Adeyeye, its interim spokesperson.
"Nigerians were not deceived by the obvious concoctions of the security agencies whose performances during elections have been less than average since the advent of the Buhari Administration.
"The postponement of the Election by INEC is illegal, unconstitutional and a breach of the peoples' trust in the Commission and the security agencies.
"It is a coup against the people of Edo State in particular and Nigerians in general. Since APC assumed power, virtually all elections conducted by INEC have either been inconclusive or truncated."
In his reaction, the Ekiti State Governor, Ayo Fayose described the postponement as "beginning of the end for democracy in Nigeria."
"It is obvious that the All Progressives Congress (APC) feared that it can't win the election and is ready to employ whatever crude means to subvert the wish of the people," he said.
"How can you postpone an election less than 48 hours to the scheduled date? What manner of security concern could prevent an election in just one state when elections were held in Northeast States that are confronted by Boko Haram insurgents?" the Ekiti governor said.
The ruling APC in Edo, which had accused the PDP of plotting to import armed persons to cause havoc during the elections, did not condemn the postponement as at the time of this report.
Edo election postponement: Fayose blames Buhari, says president unable to lead
Vanishing Reading Culture Has Inflicted Failed Leadership on Nigeria – Shehu Sani
COVID-19: Nigeria could receive 10 million more doses of vaccines by March – Health Minister
26 killed in Katsina, Zamfara attacks
Soyinka backs Kukah, says comments didn't denigrate Islam
How lawmakers made millions from Constituency Projects in 2014, ex-director tells court
Vanishing Reading Culture Has Inflicted Failed Leadership on Nigeria - Shehu Sani
Buhari administration inaugurates water project in ex-President Jonathan's hometown, Otuoke


Join professional snorkel leaders and marine biologists for a guided snorkel at Port Noarlunga reef Sanctuary Zone. The reef has been an aquatic reserve since 1971 and is home to an amazing variety of colourful fish and plant life.
EMS snorkel events are Proudly supported by the Adelaide and Mount Lofty Ranges NRM Board and DEWNR Marine Parks.
Suitable for children 5 years and above whom are good swimmers. At least one parent to accompany and supervise two children. EMS has limited wetsuits and floatation devices for under 7 years. 5-7 year olds can participate if parents supply childs own wetsuit and floatation device & supervision is one-on-one by parent.Snorkel tours are taken at (or close to) low tide when there is little water movement and best visibility. Depth ranges from 2-6m. Trained snorkel guides lead the tours and are often accompanied by student or qualified marine biologists.
The sessions below have been broken up into groups of experience level.
Beginners - not snorkeled before - need extra assistance and guidance.
Intermediate - have snorkeled before but not 100% confident.
EMS Snorkel leaders will have a registration table set up at start of jetty - look for the EMS trailer, marquee tent and banner.


Equity Lifestyle Properties (ELS) is the leading operator of manufactured home communities, RV resorts and campgrounds in North America. ELS consists of nearly 400 resorts in 32 states and British Columbia and a team of over 4000 employees. Our beautiful communities and parks are located in the most desirable regions of the country, and we offer a variety of homes and camping options to meet a wide variety of customers' needs. Our guests and residents enjoy rich vacation and lifestyle experiences in our various resorts.
We are currently seeking qualified candidates for a full-time year-round Maintenance Supervisor for our Thousand Trails Chesapeake Bay RV Resort in Gloucester, Virginia.
Performs all duties normally associated with a supervisory role including but not limited to interviewing, training, performance reviews, disciplinary actions and termination recommendations if necessary.
Participates in the preparation of the annual budget with regard to maintenance projects and capital expenditures.
Working within the approved budget, makes decisions with regard to allocation of funds for property maintenance. Purchases and places orders for needed maintenance and housekeeping supplies.
Ensures all maintenance staff are following safe work practices.
Attends and participates in training programs and staff functions as requested.
Ensures the work performed by maintenance staff meets ELS standards and service requests are handled in a prompt, courteous and efficient manner.
Ensures maintenance staff maintains grounds and common areas.
Ensures maintenance staff maintains ELS standards of cleanliness.
Ensures all rental units and common buildings are maintained in good repair.
Prioritizes and assigns tasks to be completed by maintenance staff; schedules maintenance staff.
Monitors maintenance and upkeep of all electrical, plumbing and mechanical fixtures and equipment, including but not limited to HVAC units, vehicles, lawn equipment, power tools, pumps, pedestals, water hydrants, etc.
Prepares and follows a preventive maintenance plan for all equipment. Ensures maintenance logs are current and updated as required.
Supervises and coordinates with contractors as needed.
Responds to after-hours emergencies and utility outages to limit property loss and damage and return property to normal operation as quickly as possible.
Reports to Resort Manager. Takes direction from Assistant Manager in Resort Manager's absence.
Works closely with other departmental supervisors to assist them with their departments' maintenance needs without direct involvement from Management.


text:
100 years ago the Rev Samuel Trexler traveled by train from New York city to Ithaca, NY and to Syracuse, NY to establish Lutheran Campus Ministries. Campus ministry at Syracuse along with Columbia and Cornell founded by this circuit riding preacher, teacher and organizer are the second sites of Lutheran Campus Ministry in the United States.
The Lutheran church in 1910 experienced a major crisis in leadership. A committee of three pastors (William M, Horn, F.B. Clausen and Samuel Trexler) was quickly formed to research the problem. The committee concluded that "Potential leaders are being lost to the church because no attempt is being made to reach our young people in non-church institutions of learning, a rich field, properly cultivated, in which to recruit men for the ministry." The committee strongly urged the Synod to call a pastor whose sole duty it would be to minister to student in colleges and universities in New York and New England. This report was received favorably, and the committee was asked to call this "Lutheran Student's Pastor". Fortunately, the committee had someone in mind for the job, its chairperson, Samuel Trexler. His intelligence, courage, leadership and confidence in young adults made him a natural choice. He was stunned by the committee's decision; he had never thought of himself for this position. After consulting several other pastors, he prayed about this position and a growing sense of assurance made him realize that God was calling him to the "Student Pastorate". He took the position, and was installed as the "Student's Pastor" on December 11, 1912.
Here at Syracuse, Chancellor William Day was extremely helpful, pledging his support and assisting Trexler in getting names of Lutheran students. At Syracuse Trexler made his headquarters at his own fraternity house, Phi Gamma Delta, from which he wrote happily of "reliving student days". He organized a Lutheran club, although this did not receive recognition until 1920, and invited noteworthy leaders to meet with students. He served in the position of "Student's Pastor" for two years. After WWII Syracuse University honored him for his life's work in church leadership and for the work he did on behalf of their students.
Today the purpose of Lutheran Campus Ministry is broader; helping young people sort out their career path and life style. Campus Ministry puts God in the equation as they think about their gifts and talents. It nurtures leaders for the work place, our homes, our neighborhoods, and our global community as well as for the ordained ministry and for leadership roles in congregations.
As the following newspaper article shows, LCM's programs have always been on the cutting edge; challenging students to think and share God's unconditional love.
Here is a picture of Pastor Gail with Rev. Beth Platz at the Annual LUMIN campus ministry staff Conference at University of Maryland. Rev. Beth Platz was the first woman ordained in the Evangelical Lutheran Church in America.
Pastor History
1912-1914 Rev. Samuel Trexler
1915-1936 Lutheran Club- local congregations, pastors and faculty helped the work among the students
1937-1942 "Secretary Fellowship" run by seminary students
1942-1945 Zion Lutheran Church (Rev. Christian Jensen) ministered to students
1946-1948 Rev. Donald Priggee
1949 Miss Gerd Armborg, Lutheran Campus Worker
1950-1951 Miss Dorothy Nieman Swanson, Lutheran Campus Worker
1952 Miss Virginia Yinger, Lutheran Campus Worker
1953-1955 Miss Marilyn Pflueger, Lutheran Campus Worker
1955-1960 Miss Evelyn Christienson, Lutheran Campus Worker
1961-1978 Rev. Paul Bosch Helen Howe worked at Married Student Housing Rev. Jay Teichner (sabbatical year)
1979-1987 Rev. Rick Bair
1988-1992 Rev. Michael Schultz Rothermel
1993 Rev. Craig Herrick, Rev. John Backe
1994-1998 Rev. George Koch
1998-2005 Rev. Fritz Lampe
2006-2007 Joseph and Anna Ballan (graduate students) with Rev. Craig Herrick
2007-Present Rev. Gail Riina EdD.


August 10th, 2017. In the small town of Carmignano, near Artimino, during the night of the falling stars, there is a famous wine tasting event: "the goblets of stars" (i calici delle stelle). In the olive garden of the Carmignano Castle local chefs and winemakers offer food and wine, while music and art shows make the evening very entertaining.
Florence Calcio Storico (costume football), the famous Florentine traditional football that dates from the Renaissance and takes place on 18, 19 and 24 June, 2015 the first two dates being confirmed on Easter Sunday. Dates for 2015: 18,19 and the final on 24 June, saint's day for the patron saint of Florence, St. John the Baptist. Four teams originating from each of the traditional city districts participate in the tournament: Blue for S. Croce, Green for S. Giovanni, Red for S. Maria Novella, and White for S. Spirito. All of the players are dressed in mediaeval breeches. There are 27 players on each team which means that matches can by fairly violent given the large number of players. Rules are minimal, so that almost anything is allowed to get hold of the ball and score a 'caccia'.


text:
The Philosophy of Andy Warhol by Andy Warhol
The autobiography of an American icon, Andy Warhol's The Philosophy of Andy Warhol is published in Penguin Modern Classics.'I never think that people die. They just go to department stores'Andy Warhol - American painter, filmmaker, publisher, actor and major figure in the Pop Art movement - was in many ways a reluctant celebrity. Here, in his autobiography, he spills his secrets and muses about love, sex, food, beauty, fame, work, money, success, New York and America and its place in the world.
But it is his reflections on himself, his childhood in McKeesport, Pennsylvania, the explosion of his career in the Sixties and his life among celebrities - from working with Elizabeth Taylor to partying with the Rolling Stones - that give a true insight into the mind of one of the most iconic figures in twentieth-century culture.Andy Warhol (1928-1987), was an American painter, filmmaker, publisher, actor, and a major figure in the Pop Art movement. He also produced a significant body of film work, including the famous Chelsea Girls; characterised the epoch with the now-famous expression 'fifteen minutes of fame'; produced the first album by The Velvet Underground; and was nearly killed just two days before the assassination of JFK. If you enjoyed The Philosophy of Andy Warhol, you might like 100 Artists' Manifestos, also available in Penguin Modern Classics.'Acute.
Dimensions:196 x 129 x 4 (mm)
POPism by Andy Warhol, Pat Hackett
The Catcher in the Rye by J.D. Salinger
The Song of Achilles : Bloomsbury Modern Classics by Madeline Miller
Lolita by Vladimir Nabokov


It's time for another 20 Questions Minimalist Style! We all have our reasons to transition into a minimalist lifestyle, and so far, I have been impressed with how diverse each participants' story has been.
Today, Patti is sharing her story with us. She definitely has a different take on why she lives a more simple life, and I say more simple for a reason!
I am a 41 year old mom of 4 children, ages 23, 22, 19, and 9. I have two grand children and 1 on the way (due in August). I'm a SAHM who used to run with the corporate rat race and decided "enough was enough" when I began to have anxiety, depression, and agoraphobia issues. I also help take care of my 79 year old mother with Alzheimer.
I am passionate about rescuing animals. Mainly cats and dogs.
Chaotic would be the nicest way of explaining my life before minimalism. I hit the floor running each morning and didn't get to rest until my head hit the pillow that night.
Discovering minimalism was an accident for me. I was searching for self help books on anxiety and ran across a book on simplifying your life. I've been in love with the concept ever since!
I barely finished the book, which was a quick and easy read. I wanted to get started immediately, and think I was purging while walking around reading the book.
I started with getting rid of things around the house, learning the more was NOT better. The "mind shift" took place as the decluttering happened.
Minimalism is peace, joy, serenity. It's about learning who you really are and what you want out of your life. It seriously was a lifesaver for me, a way of thinking, a way of living.
I look at minimalism like the stages of a diet. First you loose the weight (purge), then you maintain, and every so often you go back, reassess, and make adjustments.
I'm in maintenance right now. I'm content with where I'm at, but minimalism will be a life long journey for me. And always looking for ways to grow and improve.
I hope to have hubby more on board with his own things. He's great about supporting me, but he's been a little hard headed when it comes to his own personal items.
Minimalism has brought joy and acceptance to my life. It has changed who I am. Not to someone I'm not, but brought me back to the real me, begging to be acknowledged.
I'm currently working on getting rid of all the plastic and clean eating. My husband and I bought a 1,500 square foot home on 10 acres and we've minimized our finances and only have 4 bills each month.
Of course, the clutter was the first to go but the minimal way of life has touched every category of my life.
My biggest obstacle was me. I grew up in a very wealthy neighborhood, went to a great school, and had big ideas about what life was supposed to be like. My thought was that success was measured by the size and amount of things you had.
I had to learn to accept myself for who and what I was. I was desperately trying to impress other people, but I wasn't being true to myself. I'm the one who has to be happy with my life, not the neighbor or the kid I graduated from school with. It was time to make me happy.
My wardrobe is pretty simple. I'm a SAHM, so that definitely helps. I have 40 items hanging in my closet for all seasons, and I live in Michigan. I mostly stick to blacks, greys, browns, but I do have some orange, pink, blue, and green items (usually in for of a tank top or t-shirt).
It's just what works for me. I don't follow any special guidelines or project, But I do follow the one in/one out rule with clothing. I have 4 pairs of shoes including boots and I've learned to mostly go without makeup, except for special occasions. Even then, my makeup bag only consists of 4 items.
This has been a big improvement for me as I would take hours to get ready each morning and wouldn't even check the mail without properly styled hair and a full face of makeup.
I love your blog! [Awe shucks!] But I don't get caught up in one certain thing. If I run across something I want to read, I read it, and I don't contemplate on the next article to come out for any certain blog.
I try to stay away from mental clutter.
I would still have to say its, "Simplify your life", by Elaine St. James. This is the first book I stumbled on that lead me on this path. It was a quick and easy read. It was published in the 90's, way before minimalism was popular or really even had a name.
Some of the newer books are hard for me to get into. I can't understand taking the time to turn your hangers backward in order to turn them straight again after wearing an item.
Why not just leave them straight in the first place and turn them backwards after wear? I like cutting out steps if it's something that can be avoided.
I love evening when everything is done for the day, when I can think back over the day and smile.
A dress I bought for my daughter's wedding. That was a little hard.
My wedding gown. It's the last major thing my dad bought me before passing away 3 years later.
My health. I got my life back. There was a time I thought I would never be the same again while battling depression.
I would say go! and don't stop! but remember to make this about you. Each of us differ in our needs and if living with 100 belongings or 33 clothing items doesn't work for you, tailor the rules to YOUR needs. This is a journey that won't begin until you start, but taking a step no matter how big or small will be life changing.
If you have any questions or comments for Patty, please leave them below in the comments!
Patty, I too still have my wedding dress that my mother made for me 50 years ago. A granddaughter had told me that she wanted to wear it on her big day, however, last time she was home she tried it on and made a decision that it just wasn't her style any longer. So …. my plans for the dress are: To cut the sleeves off and use them in the 5 mini memory quilts I will be making soon; the rest of the dress and the train will then be sent to Angel Gowns to be made into outfits for parents to bury their babies in.
So fun! I am SO impressed with her #11: only four bills!! Wow! How is that even possible haha? You really inspire me Patty to look closer at things that I could still be letting go of. Thanks for sharing!
Karin, I know right?! I could only dream of having four bills! Patty is very inspiring.
So awesome! It's really amazing how a chaotic house can give you a chaotic and anxious mind. My family deals with a lot of anxiety issues and a peaceful home makes all the difference to me. I'm so glad you could make some big changes in your life to help your mental health. So important!
I agree, Christine! I've been purging more this past week because it doesn't feel peaceful enough to me!


This book constitutes the thoroughly refereed post-conference proceedings of the 14th International Conference on Advances in Computer Games, ACG 2015, held in Leiden, The Netherlands, in July 2015.
The 22 revised full papers presented were carefully reviewed and selected from 34 submissions. The papers cover a wide range of topics such as Monte-Carlo Tree Search and its enhancements; theoretical aspects and complexity; analysis of game characteristics; search algorithms; and machine learning.


text:
Red Bull: Abu Dhabi has been kind to us in the past
After 21 races, three wins, three pole positions, eight podium finishes, five fastest laps and 2,311 laps raced, we've reached the final round of the 2019 season, the Abu Dhabi Grand Prix. And fittingly for the last race of the season, the sport's only twilight start will see us race off into the sunset in pursuit of the final pieces of silverware on offer this year. And securing a trophy here is well within the bounds of possibility too, as Abu Dhabi has been pretty kind to the Team in the past. Since it joined the calendar in 2009, it's provided us with three wins – in the inaugural year, 2010 and 2013 – and seven podium finishes overall. The most recent of those came last year...
1y ago from GrandPrix247.com 0
Racing Point: We are determined to bounce back
Racing Point preview the Abu Dhabi Grand Prix weekend, Round 21 of the...
1y ago from GrandPrix247.com
F1 ready for final 2019 showdown
Formula 1 will stage its final race of the 2019 season - and last event of...
1y ago from SkySports.com
4500 tyres en route to Abu Dhabi for race &...
Abu Dhabi Grand Prix – Pirelli are bringing 4500 tyres to Abu Dhabi...
1y ago from FormulaSpy.com
The schedule for the 2019 Abu Dhabi Grand Prix weekend
The championships might have been decided coming into the final Grand...
1y ago from GPBlog.com
Garlick to join Arsenal as director of football...
Richard Garlick is to leave the Premier League and join Arsenal as their...
Arsenal looking to avoid worst losing record at...
Arsenal will be desperate to avoid setting an unwanted losing record when...
4h ago from SportsMole.co.uk
47m ago from GPFans.com


text:
Q: How can I import relationships csv file into Neo4j with labels including special characters? I have an edge_d.csv file like the following:
:START_ID,:END_ID,:TYPE,reaction
CPD-12497,CPD-12498,direct,"RXN-11539"
CO-A,CPD-14010,direct,"RXN-12965"
CPD-8186,CPD-14010,direct,"RXN-12965"

everything works fine if I do not include the last column, "reaction". However, when I add this column my graph database can not be built anymore. I use neo4j-import tool like this:
/neo4j-import --into graph.db --id-type string --quote "\"" --bad-tolerance 100000 --nodes nodes1.csv, node2.csv --relationships edge_t.csv,edge_s.csv,edge_p.csv,edge_d.csv

A: The docs about the --quote options says:

Character to treat as quotation character for values in CSV data.
  Quotes can be escaped by doubling them, for example "" would be
  interpreted as a literal ". You cannot escape using . Default: "

Try removing the --quote option. This way:
/neo4j-import --into graph.db --id-type string --bad-tolerance 100000 --nodes nodes1.csv, node2.csv --relationships edge_t.csv, edge_s.csv, edge_p.csv, edge_d.csv

redpajama_set_name: RedPajamaStackExchange


Smart Set employees are now proud members of the TNG-CWA 37002, the second oldest Local in the Newspaper Guild, founded in 1933. The Newspaper Guild merged with the Communication Workers of America in 1997, and in 2000 merged with the Minneapolis-St. Paul Typographers Union, Local 30, to make one of three combined TNG locals that merged with a CWA Print Sector Local. Smart Set started in 1986 as a typesetting shop, so it is great to combine our 30+ year history of experience in typography, layout and print technology with the storied history of union organizing in the Twin Cities. Union membership underlies our commitment to providing living wages, health benefits and a rich, rewarding work environment, and we are proud to add the Union bug to any print job where it is requested.


There have been times in my life where I have had an overwhelming sense of God's presence. These encounters are vivid and life changing. I can recall at least three times (I am sure there are many more) for certain when my surroundings seemed to fade away and the presence of God was with me. The first occurrence was in Bible College. I was in Chapel service and it was a regular chapel service; I had been to dozens of them in my time at school. This specific evening I was feeling convicted that I had allowed spiritual pride to creep into my life. I was not only convicted of pride but I also had a burdening conviction for unrepentant sin in my life. I began praying for brokenness and repentance during the time of praise and worship. I prayed and I prayed and I prayed. Suddenly it seemed as though the music of the praise band started to fade in my head, I then had a sense that I was alone in the presence of God. I began to weep and cry over my sin and I spent the next few moments in what seemed to be the actual presence of God. It was beautiful, it was awe inspiring, it was scary and it was freeing.
The second time was at a staff meeting at my church in PA. Yeah, I know a staff meeting isn't the place where you would normally have an encounter with God (are there really such things as normal encounters with God?). Every Monday the Pastoral staff would gather for lunch. We would eat, talk and end with a time of prayer. We did this like clockwork. On one special day after we had finished our lunches we went into prayer like we always did; except this time nobody started the prayer. It was silent for a few moments and at first it began to feel a bit awkward. Then a few moments turned into minutes and the minutes turned into about a half an hour. I spent this time in complete silence and I sought God and his plan for my life, ministry and family. I can't even begin to explain this time spent in the holy presence of God. When we concluded we all just looked at each other and didn't really say much to each other but we all knew that we had spent time in the presence of the King. It was invigorating.
The third was at the funeral service for my friend Thom Potts. Once again it sounds strange to have an encounter with God at a funeral but it was a funeral like I had never been to before. The service began with a time of praise and worship. As soon as the few men began playing, the presence of God was immediately sensed by us all. Carrie and I both recall the amazing time of worship we experienced. In our time of grief and celebration Jesus showed up and ministered to us all.
Today we will look at the Apostle John's encounter with Jesus Christ on the Island of Patmos. This is an unusual encounter but it is one that has a lot of impact on both John and all believers of his time and even for us today.
Revelation is an extremely difficult book to understand. I will admit if his epistle wasn't true it would make for great science fiction reading. It is a difficult book to understand because it has a lot symbolism and many different ways people have interpreted it. Regardless it is a wonderful book and a general reading of it may confuse the average reader but the story is clear "God wins"! Today I would like to look at a small portion of the Apocalypse of John as He encounters Jesus in His full glory.
The word Greek word for Revelation is translated as Apocalypse. When many of us hear this word we tend to think of the end of the world. We think of it as the conclusion of all things. However the word itself in John's time (and for us) simply means "unveiling of something hidden." It is believed to be a book that unveils God's plan for history.
Verse 9: The Apostle John writes this letter from the island of Patmos. It was a rocky island located in the Aegean Sea. It was an exile island where people were sent who banished for religious or political reasons. The Apostle John tells us he was sent there for preaching the Gospel.
Verse 10 - 11: John was in the Spirit on the Lord's Day – Some have suggested "In the Spirit" meant that John was taken from the Island of Patmos and transferred to the throne room of Heaven (we see this in Chapter 4). Others suggest and probably more rightly that John was in a trance like state or he had a holy vision or revelation.
Verse 12 – 16: John turns around to see the person who is speaking to him and I am certain he is not prepared for what he is about to see.
In the next few verses John gives the reader a vivid description of the risen and glorious savior. These verses are filled with symbolism and give us a glimpse of our Savior in his full glory in the heavenly places.
The number 7: The number seven is significant in this passage and in the Bible for that matter. In this passage there are seven lamp stands, churches, stars and angels. Seven is the number of completeness. This is something we should keep in our minds as we continue along.
Seven Lamp Stands represent the seven churches. This probably represents or is symbolic to the complete church. The Church universal (thus the letters are certainly applicable to the church today).
In the midst of the lamp stands is Jesus. This is very significant. It tells us the presence of Christ is in the ancient church and he is in the center of the today regardless of the state the church may be in.
Clothed in a long robe – This points to the priestly character of Jesus. He is our high priest who makes intercession for us.
Eyes of fire – Eyes that penetrate and burn to the heart and is the one who judges.
Feet of bronze – Strength and stability. Jesus is our fortress and our solid foundation who will not be moved.
Voice of rushing waters – The mighty and powerful voice of God.
Verse 17: John's response was probably no different than yours or mine would be if we encountered Jesus in His full glory. He falls at Jesus' feet as if dead. In fact his response is very similar to the reactions of Isaiah, Ezekiel and Daniel when they had visions of Jesus as well.
Verses 17b – 20: Jesus reassures John. "Do not be afraid"… These are words Jesus uses over and over again to comfort his people. We must note John was living in a time of persecution and persecution was going to get worse and Jesus tells him not to be afraid. He comforts John and restores his confidence so he can hear the words that he is about to speak. He assures him that he is the one who was at the beginning and has no end; he has conquered death. He lived, he died and he lives again. He holds the key to death and Hades which means he has the power over death and Hades and the Bible is clear that this power belongs to God and God alone.
John is then commanded to write down the things he has seen (the vision of Jesus), the things he is about to hear (the letters to the church) and the things that take place after this (the future and heavenly glories).
So how does all this translate for us today? For starters it should cause us to pause and ponder the greatness of our savior. It should pique our interest as to what Jesus has to say to the Church universal (which is what we will begin next week). On an individual level it should speak about the magnificence of Jesus. We can see He is sovereign over the world. He is present in the Church today. He is our high priest who makes intercession for us. He is our judge. He is the head of the Church. He is pure. His Word is powerful. He has all power and authority over death and Hades. He was once dead but is now alive. He is the King who is seated on the throne in heaven. If you skip ahead and read the conclusion you see Jesus is victorious over evil and because of this you are as well.
[ii] New Bible commentary: 21st century edition. 1994 (D. A. Carson, R. T. France, J. A. Motyer & G. J. Wenham, Ed.) (4th ed.) (Re 1:9–20). Leicester, England; Downers Grove, IL: Inter-Varsity Press.


Preacher: Be Clear and Concise!
What makes for a good sermon? Sound exegesis? An understanding of passage's place in redemptive history? Quality application? These are necessary, of course. But you can have these things and still be a terrible preacher because your communication is incoherent and your organization sloppy.
The art of communicating the sermon—homiletics—is just as vital as focusing on exegesis and theology. As I try to hone my preaching, I'm working on two simple homiletical elements: being clear and concise.
First, ensure you are being clear. Have you ever heard a preacher begin a sermon by meandering for ten or even twenty minutes in an attempt to set up a tension (or try to be "relevant")? The problem with this is that a congregation want to know why they should listen. Tell them–very often in the first sentence of the sermon! This is simple a big idea, a "thesis" that makes it clear to the congregation that this sermon has one main point. The thesis is clear and memorable. It's a simple, one-sentence summary of the message.
A second aspect to being clear in preaching is to lay a road map for where the sermon is going. Good preachers build a framework for what's coming. This may or may not mean having points in the sermon, but it at least means presenting the passage logically. Preaching is not a magic act that's designed to surprise people. That's entertainment, not preaching. Providing a road map will only help the congregation's attentiveness and retention.
A second homiletical skill to sharpen is being concise. You want to preach for an hour. So do I. But if we want to go long, we need to master short. Why? It's much more difficult to say something meaningful in a short amount of time. Therefore, this makes me more selective in my preparation with what I want to bring out of a text. It also makes me more selective with my words during the act of preaching. Being concise makes words matter more, not less, even though you will use fewer words.
While it may seem very short, I'm working on getting my sermons down to 25 minutes. I know what you're thinking: "That's so short! My introductions are ten minutes!" (That's the problem—let the reader understand!) Twenty-five or thirty minutes, however, isn't so short when my intro is my thesis statement, a few other sentences to build a tension, and then a roadmap of where I'm going (90 seconds tops!). This will be liberating for you, and it will help you practice not saying everything about everything in every sermon. Remember, master short before long means you will not always preach for 25 minutes. It means you will master 25 minutes and then incrementally speak longer. If I am not faithful with a few minutes, how will I be faithful with many?
These things do not make for fool-proof sermons. There will always be some people who reject God's word and fail to believe and obey as God calls them to no matter how well a sermon is delivered. Homiletics do not change hearts. God does. It is the word of the cross, not human eloquence, that has power.
Nevertheless, this truth is not a free pass to slouch in our communication. Preacher, do everything you can by God's grace to hone your craft in order to remove unnecessary obstacles to someone hearing and believing the gospel! The point is not slick communication in order to impress. The point is to be helpful to your hearers. So, for your hearers' sake, be clear and concise!
Excellent points. I agree, the mastery of these two aspects will improve all our sermons. One question I have though is, "is it that much more profitable to have a longer sermon, especially an hour long?" This would be assuming the mastery of the two point explained above. I just wonder is it really better for people to try to sit through a long sermon. We all know the decline with the attention span of people nowadays. With this being a consideration I think that a short 20-30 min sermon will be more effective than an hour long one. People can only intake so much and a short and pointed sermon, I think, is most effective.
Brian, great question. I think a lot depends on the context (perhaps a context that has more of an intellectual bent may need/want a longer sermon). Yet at the same time, people are people! I don't know if it's even necessarily a recent phenomenon that people have short attention spans. I'd guess that all people across time would struggle to *sit and listen* to a monologue for an extended period of time. To help that (here's another homiletical tool), whether someone preaches for 30 minutes or 60, I really think that the preacher must do his best to make the sermon a dialog. I mean, the preacher must insert things like, "I know what you are thinking…" or "You are probably asking the question.." or "I know this objection has popped into your mind." So, while the sermon is still a monologue, it has a dialogical feel to it. This also will increase attention and retention. Something I am working on!