text:
Ромбли () — коммуна во Франции, входит в регион О-де-Франс, департамент Па-де-Кале, округ Бетюн, кантон Эр-сюр-ла-Лис.

География
Расположена в 5,5 км по автодорогам к югу от города Эр-сюр-ла-Лис, в 23 км по автодорогам к северо-западу от Бетюна и 52,5 км по автодорогам к северо-западу от Арраса.
Граничит с коммунами Мазенгем, Норран-Фонт, Ленгем и Керн.

История
Упоминается в справочнике 1770 года как церковный приход в области Артуа, относящийся к диоцезу Сент-Омер, с 4 домами и 17 жителями.
В 1793 году село входило в состав кантона Льеттр района Сент-Омер департамента Па-де-Кале.
С 1801 года входит в состав кантона Норран-Фонт округа Бетюн. С 2015 года — в кантоне Эр-сюр-ла-Лис.

Достопримечательности
 Часовня Богоматери Неустанной Помощи, построенная вместо отсутствующей с начала XIX века церкви.
 Памятник павшим в Первой мировой войне, установленный в 1921 году, с приделанным в 1935 году распятием.
 Небольшое поместье в конце Главной улицы.

Экономика
Уровень безработицы в 2015 году — 8,7 % (в 2010 году — 4,5 %). Из 32 жителей в возрасте от 15 до 64 лет — 25 работающих, 2 безработных, 5 учащихся и пенсионеров.
Из 25 работающих 6 работали в своей коммуне, 19 — в другой.

Структура рабочих мест в коммуне (всего 8):

 сельское хозяйство — 25,0 %
 промышленность — 0,0 %
 строительство — 12,5 %
 торговля, транспорт и сфера услуг — 37,5 %
 в том числе торговля и ремонт автомобилей — 0,0 %
 государственные и муниципальные службы — 25,0 %

Политика
Пост мэра с 2014 года занимает Жасмин Луазон (Jasmine Loison). В муниципальный совет входит 7 депутатов, включая мэра. В 2014 году они были выбраны в первом туре безальтернативно.

Демография

В 2015 году в коммуне проживало 54 человека (27 мужчин и 27 женщин), учтено 56 человек (27 мужчин и 29 женщин), 62,2 % из 45 человек в возрасте от 15 лет состояли в браке.

В коммуне 25 частных домов, из них 2 пустует, 1 является вторым домом. Из 22 первых домов 20 находится в собственности, 2 арендуются.

Из 22 домохозяйств доля имеющих 1 автомобиль составила 22,7 %, 2 и более автомобиля — 63,6 %.

Из 41 закончившего обучение 31,4 % окончили коллеж или менее, 34,3 % имели среднее профессиональное образование, 17,1 % окончили лицей и 17,1 % имели высшее образование.

См. также
 Коммуны департамента Па-де-Кале

Примечания

Ссылки

Коммуны департамента Па-де-Кале


Why did I read this? Because Leslie Gould is a very good storyteller and I enjoy reading her stories.
Two stories of an Amish family, one set now and one set during the Revolutionary War. Jessica has left her family and Amish community when her beloved Dat passes away. She returns to Lancaster County to pay tribute to her father and to prevent her older brother Arden from selling part of the farm for apartments or lease the land to an oil company for fracking. As she is dealing with mistrust, cold shoulders and outright deceit from members of her family her Aenti Suz tells her the story of her ancestor Ruby during the Revolutionary War as a cautionary tale. Both stories are intriguing and gripping. Looking forward to book two.


text:
Colbert man sentenced to jail for identity theft, other charges
in Public Safety
Friday, April 5. 2019
A Colbert man was given jail time for identity fraud and other crimes in Madison County Superior Court recently.
Shannon Todd Smith, of Colbert, was sentenced by Judge Lauren A. Watson to serve 10 years on an identity fraud charge, with the first two to be served in confinement and the remainder on probation. In another case, he was also sentenced by Watson to serve five years, with the first two in confinement and the remainder on probation on charges of driving with suspended license, operating a vehicle without insurance and failure to maintain lane. Charges of too fast for conditions, open container, dangerous drugs (sale, distribution, possession) and drugs not in original container, were dismissed.
Other recent action in superior court included:
•Harley James Heaton, was sentenced by Judge Malcom to serve two years of confinement on charges of theft by taking and battery.
•Steven Austin Samples, of Hull, was sentenced by Judge Malcom to serve 15 years, with the first 34 months in confinement, and to pay a $1,000 fine on charges of first degree burglary. A charge of theft by taking was dismissed.
•Tina Mae Patton, of Comer, was sentenced by Judge Chris Phelps to serve two years of probation on two charges of battery family violence.
•Rakeem Davion Robinson, no address listed, was sentenced by Judge Phelps to serve four years of probation on two counts of criminal damage to property in the second degree.
•Jesse Ernest Harding, of Arnoldsville, was sentenced by Judge Phelps to serve 10 years, with the first three years to be served in confinement and the remainder on probation on charges of possession of methamphetamine with intent to distribute and theft by receiving stolen property.
•Jennifer Jean West, of Danielsville, was sentenced by Judge Phelps to serve 30 days of confinement on a charge of giving false information to a police officer.
•Andrew Melvin Dove, of Danielsville, was sentenced by Judge Malcom to serve six years, suspended, upon completion of a drug program and aftercare, on charges of possession of methamphetamine and possession of a Schedule II Controlled Substance. Charges of possession of drug-related objects and drugs not in their original container were dismissed.
•Tony Randall Croy, of Commerce, was sentenced by Judge Phelps to serve three years, with the first 75 days to be served in confinement and to pay a $1,000 fine on a charge of possession of methamphetamine.
•Tina Mae Patton, of Comer, was sentenced by Judge Phelps to serve 12 months of probation on a charge of theft by taking.
•Melissa Lashan Butulan, of Colbert, was sentenced by Judge Malcom to serve four years of probation and pay $2,000 in fines on four counts of financial transaction card fraud.
•Licharles Dmeune Roebuck, of Athens, was sentenced by Judge Malcom to serve two year of probation and pay $800 in fines on charges of reckless driving (reduced from DUI), open container and speeding. A charge of suspended license was dismissed.
•Joshua Daniel Cochran, of Comer, was sentenced by Judge Malcom to serve two years of probation on charges of simple assault family violence and criminal trespass.
•Angela Michelle Myers, of Colbert, was sentenced by Judge Watson to serve 12 months on a charge of theft by shoplifting.
•Dustin T. Anderson, of Colbert was sentenced by Judge Malcom to serve two years of probation and pay $200 in fines on charges of criminal trespass (reduced from burglary) and theft by taking.
•Roger Dale Strickland, of Colbert, was sentenced by Judge Malcom to serve 15 years, with the first three to be served in confinement and the remainder on probation, and to pay a $5,000 fine on a charge of possession of methamphetamine with intent to distribute. Charges of possession of marijuana less than ounce, possession of drug-related objects and speeding were dismissed.
•Casey Dawn Childers, of Bowman, was sentenced by Judge Malcom to serve three years of probation on two counts of financial transaction card theft.
•Cynthia Dawn Edwards, of Colbert, was sentenced by Judge Watson to serve 15 years, with the first six months to be served in the Madison County Jail and to pay $3,250 in fines on charges of possession of methamphetamine with intent to distribute, possession of a Schedule III Controlled Substance, possession of marijuana less than an ounce, tampering with evidence and driving on a suspended license.
•Kayla Nicole Dotson, of Danielsville, was sentenced by Judge Malcom to serve two years of probation and pay a $500 fine on a charge of possession of methamphetamine.
•Desiree Nichole Hall, of Colbert, was sentenced by Judge Phelps to serve three years of probation and pay $400 in fines on charges of possession of clonazepam, possession of drug-related objects and possession of marijuana less than an ounce.

redpajama_set_name: RedPajamaCommonCrawl


The Springboard Center is a drug and alcohol addiction recovery facility for men and women aged 18 and over. Our private, comfortable facility is located in Midland, Texas, and we are proud to serve as the premier addiction treatment center for the Permian Basin region of Texas, New Mexico and Oklahoma. We are equipped to treat clients who need medical detoxification or have co-occurring addictions — we know that you are a person before you are our client, so our therapies and programs are designed to meet the individual needs of everyone who seeks recovery at our facility. If you are ready to take your first step towards recovery from addiction, we encourage you to call us today to learn more about our programs and the resources available to you on your journey to sobriety.
Addiction is classified as a mental illness, formally known as "substance use disorder." Substance use disorders are characterized by an inability to function normally in daily settings like work, school or home due to a compulsive dependence on a drug or alcohol. Those who are diagnosed with a substance use disorder are unable to control their substance use, show evidence of social impairment and have reached a point in their substance abuse that impacts their physical health.
If you or your loved one is addicted to a substance that you do not see here, it is likely that we are still able to help. This is not a complete list of the addictive substances we are able to treat. Alternatively, your concerns may fall into a larger category listed here. We encourage you to call our helpful staff for more information or with any questions you may have.
It is also possible to be addicted to more than one substance at a time. Alcohol addiction and a co-occurring drug addiction often go hand in hand, for example. Treating co-occurring addictions is best handled by recovery facilities with counselors who are familiar with these situations and a medical staff that is ready to help with detox and withdrawal symptoms. The Springboard Center welcomes those who are struggling with co-occurring addictions and can treat those who need medical assistance during their recovery.
If you or your loved one is struggling with addiction or co-occurring addictions, contact the Springboard Center to find out if our programs are right for you. We accept admissions 24/7 so that you can begin your journey to recovery as soon as you are ready. Call us today at 432-620-0255.


88. min 1:3 Jóhannes Karl Guðjónsson was cautioned with a yellow card.
83. min 1:3 Brynjar Björn Gunnarsson was cautioned with a second yellow card and sent off!
66. min 1:3 Þórður Guðjónsson was cautioned with a yellow card.
62. min 1:3 Hristo Yanev scored a goal!
59. min 1:2 Ivaylo Petkov was cautioned with a yellow card.
57. min 1:2 Marian Hristov was cautioned with a yellow card.
53. min 1:2 Brynjar Björn Gunnarsson was cautioned with a yellow card.
51. min 1:2 Eiður Guðjohnsen scored a penalty!
49. min 0:2 Dimitar Berbatov scored a goal!
44. min 0:1 Heiðar Helguson was cautioned with a yellow card.
35. min 0:1 Dimitar Berbatov scored a goal!
20. min 0:0 Stilian Petrov was cautioned with a yellow card.


text:
Sign up to one of our newsletters for updates, activities and ways to support BookTrust.
Families Newsletter: for parents and carers - packed with book reviews, fun activities, competitions, campaigns and fundraising activities for all the family.
Early Years Newsletter: for early years practitioners - keep up to date with the latest resources, activities, book reviews, campaigns, fundraising activities and programmes relevant to all that work in early years settings.
Primary School Newsletter: for primary practitioners - keep up to date with the latest resources, activities, book reviews, campaigns, fundraising activities and programmes relevant to all that work with primary school aged children.
Secondary School Newsletter: for secondary practitioners - keep up to date with the latest resources, activities, book reviews, campaigns, fundraising activities and programmes relevant to all that work with secondary school aged children.
BookTrust Northern Ireland Newsletter: a review and update on all BookTrust activities, events, programmes, campaigns and fundraising activities across Northern Ireland.
Sign up to one of our Welsh newsletters.
Early Years newsletter: for early years practitioners in Wales, with the latest activities, resources and training from BookTrust Cymru.
Pori Drwy Stori newsletter: for practitioners and teachers in Wales, with regular updates about resources, deliveries and events for Pori Drwy Stori.
100 best children's books
Explore our list
Check out our list of the 100 best books for children from the last 100 years: the ultimate booklist to read before you're 14.
Open the magical world of books
Help us make a difference to children throughout the UK. We can all do a bit more when we're supported by our Friends.
Why reading matters
BookTrust supports children and families to experience the joy of reading and its associated benefits through our programmes and activities.


Small kitchen conference tables and chairs for little spaces will have a way of adding some old world elegance to the room while keeping it functional and comfortable. A whole set that will fold up out of the way is one possibility however, not one that brings with this a lot of style. They are not really called card tables for nothing and they will do little for making your space look mainly because stylish as you wish. Take heart and soul and delve deeper into the world of living in small spots and you will be amazed at what you will get. If the space is only busy by one or two adults. You might find a bistro table is definitely the perfect answer. The tabletop is just about the right size to accommodate two settings as well as the stools slide under the stand when it is not being used. The solutions to finding the right small kitchen tables and chairs to get small spaces are at palm. It may take an attitude of being clever, but with a little effort you will find the right solution for your needs.
Omagnatta - Pulman group: introducing the seat ateca suv. Introducing the seat ateca suv prices and specification now available for the seat ateca range after making its world debut at the geneva motor show in. Pulman seat introducing the new seat ateca youtube. The fantastic new suv from seat the ateca is also available in 4 wheel drive and is packed full of fantastic features for more information. Meet the ateca the first ever suv for seat pulman group. Say hello to the seat ateca, unveiled in barcelona it's got everybody talking the new ateca combines distinctive design, dynamic driving fun, urban. A video walkaround of the new seat ateca at pulman seat. The award winning suv is now available to order at pulman seat view our website for more information and finance examples http:. Pulman seat introducing the new seat ateca. Play, streaming, watch and download pulman seat introducing the new seat ateca video 01:05 , you can convert to mp4, 3gp, m4a for free the fantastic. Suv cars. Seat ateca introducing the seat ateca, seat's first suv this car has been designed to make everyday effortless and streamline your routine its. Introducing the new seat ateca youtube. Introducing the new seat ateca dm keith loading seat ateca full review test driven all new suv see which is the best mid size suv. Der neue seat ateca spezifikationen fr seat. Leistung, ma�e, gewicht erfahren sie alles �ber den seat ateca fr fakten �ber unseren suv auf einen blick jetzt online informieren!. Pulman group: april 2016. Introducing the seat ateca suv prices and specification now available for the seat ateca range pulman group; pulman motorgroup;. Seat ateca the ultimate suv seat. Meet the ateca from seat a stylish, spacious and versatile suv that makes your everyday routine just that little bit more marvellous explore more here.


text:
Troy student media bring home national and regional awards
March 8, 2018 March 8, 2018 News
Sable Riley
Troy's college journalists ranked high in national and regional competitions with two academic organizations, Intercollegiate Broadcasting System (IBS) and the 2018 Southeast Journalism Conference (SEJC).
Troy's TrojanVision brought home two national awards last week from the IBS, and the SEJC gave Troy University media organizations 14 awards.
The IBS recognized TrojanVision as having the "Best TV/Video Newscast" and the "Best TV/Video Promotion" at its annual conference in New York.
According to Jeff Spurlock, the director of the Hall School of Journalism and Communication, this is the first year Troy has competed in the IBS competition, and TrojanVision and its members placed in five categories.
"We know that what we do is unlike the kind of opportunity that college journalism students get at most universities," said Kyle Bozeman, the TrojanVision television manager. "We know that it prepares our students for the real world of television news, and when we get awards like this, it lets other people know that."
SEJC is an academic organization that recognizes school media organizations and its members who submit work in the Best of the South Collegiate Journalism Competition, which receives entries from more than 45 member colleges and universities in all states across the Southeast.
For the second year, TrojanVision was awarded No. 1 as Best College TV Station in the Southeast and as Best College Video News Program.
Students in TrojanVision also took home various awards in individual categories.
"Freshman year, I looked up to the people that placed in SEJC, and it's crazy to think now I am a senior and I was awarded," said Madison Neal, a senior broadcast journalism major from Cleveland who placed fourth as Best TV Journalist.
According to Anna Kate Patterson, a senior broadcast journalism major from Dothan, it was difficult to hold down the excitement after her sixth-place award for Best TV Feature Reporter.
"I won for a package over the summer about a company called Flags for Vets honoring Chancellor Jack Hawkins," Patterson said. "It was a fun story to do because it was the first time I got to interview the chancellor.
"My parents were super excited, I was excited and I was pretty proud of it."
Sarah Singleterry earned second place as Best Television Hard News Reporter.
The Tropolitan was named No. 4 in Best College Newspaper, No. 3 in the Best Public Service Journalism category and No. 5 for Best College Website.
Steve Stewart, an assistant professor of journalism and adviser to the Tropolitan, expressed his excitement for the journalism students.
"I was very proud of our students and the awards they won," Stewart said. "The awards aren't so important, but the services they provide to our readers are important.
"The awards reflect the fact that the judges thought they were serving the readers well."
In individual categories in print publication, James Shipma earned second place as Best Print Advertising Staff Member, Michael Shipma earned third as Best Sports Writer, Emily Foster received fifth place as Best Arts and Entertainment Writer and Abigail Nicholson won sixth place for Best News-Editorial Cartoonist/Illustrator.
For his work with Troy Public Radio, Eriq Roberts placed No. 1 as Best Radio Journalist and took home a third-place award for Best Radio News Feature Reporter.
Roberts said he was "shocked and flattered" after learning his entries ranked high in SEJC and attributed his success to the close relationship Troy Public Radio has with Troy University journalism students.
Gun control needs independent research to progress
Denison, Troy top TTU, Samford
Troy University has fired Chip Lindsey as its head football coach with just one game left...
Troy University administration announced that the mask mandate put in place in August will be relaxed....
Troy University announced that it will be requiring face masks in all indoor spaces beginning Monday,...


How To Find Friends On Facebook By Email Id: Facebook is all about connecting with people you know, whether they are friends or colleagues. Discovering friends when you recognize their name, location and also face is typically simply a matter of browsing as well as clicking the appropriate listing. If all you have is a person's email address, nevertheless, you need to still have little trouble finding him on Facebook. You can utilize the friend Finder to locate a person by e-mail address, or you can use the integrated search tool.
Step 2. Enter the person's e-mail address in the search bar at the top of the Facebook web page and click "Enter" to Search.
Step 2. Select your e-mail provider from the listing readily available. If it isn't really provided, click "Other Email Service"
Tip 4. Situate the contact you wish to Find on Facebook and click the square beside his name. Click "Add Friends" in the bottom appropriate corner of the window to send a friend request.
-Some e-mail accounts need an extra action to import your Contacts right into Facebook. Gmail Contacts, as an example, should be exported to a CSV file and uploaded to Facebook. The Find Friends wizard will supply on-screen instructions if you should take added actions.
-Facebook claims that it does not store your email password. It is just utilized to access your account in order to import your Contacts right into Facebook.


Curry Rivel - Running opportunities for children in the Curry Rivel area.
Running opportunities for children in the Curry Rivel area.
Home » Latest News » Running opportunities for children in the Curry Rivel area.
This morning I came across a Facebook post by Curry Rivel primary school. A photograph showed children enjoying their early morning running club.
With the start of the local inter school cross country competitions this term, this is a very good start to the season.
Langport Runners Junior club also provides an opportunity for young runners from Curry Rivel to improve their fitness with a weekly training session usually held at the Huish Academy or the Huish Leisure Centre.
The Club also organises a monthly run on North Moor in Langport on the first Sunday of each month. The next event is on November 6th. All welcome, no charge , ages from 4 to 14 years , boys and girls. Register 9.45 for 10 am start. Distances to suit either 400m 1000m or 2000m and all timed so runners can check their progress month by month.
Contact David German on 01458 259688 for more information.


text:
Q: How to create a tooltip on hover over this li ID? really need your help, I have the following code for a list being used on filter plugin on my website. I'm trying to have a tooltip show up with brief text when a services name is hovered, Adult Day Program Services, Clinical Services, Community & Socialization, etc.
They all share the same class "sf-level-0" which makes it confusing to me? how else can I target each item on this list to show a text tooltip when each service name is hovered please?

<input class="sf-input-checkbox" type="checkbox"
            value="Adult Day Program Services" name="_sfm_service_type[]"
            id="sf-input-e6bc565b2d96339dcf959e2a1e3561d8">Adult Day Program Services

<input class="sf-input-checkbox" type="checkbox"
            value="Clinical Services" name="_sfm_service_type[]" id="sf-input-ffb6f68d490778d1cd1fc48061179fd8">Clinical Services

<input class="sf-input-checkbox" type="checkbox"
            value="Community & Socialization" name="_sfm_service_type[]"
            id="sf-input-a9f73ee6bc24adcb64e50714f67efb34">Community & Socialization

<input class="sf-input-checkbox" type="checkbox"
            value="Education" name="_sfm_service_type[]" id="sf-input-a038069c980c3056538c3df18c13e8d8">Education

<input class="sf-input-checkbox" type="checkbox"
            value="Employment Support" name="_sfm_service_type[]" id="sf-input-79a2489689ae03b5d8077f27e91cbec3">Employment Support

<input class="sf-input-checkbox" type="checkbox"
            value="Family Support" name="_sfm_service_type[]" id="sf-input-afc695061514a6bad64a2606576981c8">Family Support

<input class="sf-input-checkbox" type="checkbox"
            value="Living Opportunities" name="_sfm_service_type[]"
            id="sf-input-e3709d92816676e3513fd243acc6181d">Living Opportunities

<input class="sf-input-checkbox" type="checkbox"
            value="Technology" name="_sfm_service_type[]" id="sf-input-bd2d76ad601550486e4d52b3d0fb09f4">Technology

A: One option is to use TippyJS
You can use the data attributes to set the tooltip text and use the specific constructor to initialize all of them at once.

redpajama_set_name: RedPajamaStackExchange


New Delhi, July 27 (IANS) Shakir Hussain outplayed Ashray Ohri 3-2 (9-11, 12-14, 11-3, 11-6, 11-7) in the men's open category of the Coca-Cola Squash Open Championship played at Kendriya Vidyalaya Squash Courts here Friday.
Hussain lost the first two sets but fought back brilliantly to beat Ohri on Day 4 to reach the quarterfinals.
In the men's under-23 semifinal match, Karm Kumar thumped down Laxman Joshi of Jindal Squash Academy, Mumbai 3-0 (11-7, 11-8, 11-6). Karm won the under-21 category of the 2011 Delhi and North India Top 8 Squash League.
In the quarterfinal match of this newly introduced category, Rishi Jalan thrashed Abhijeet Malik 3-0 (11-9, 11-9, 11-8) to reach the semis of the 105th tournament, organised by Indian Squash Professionals (ISP).
More than 350 players of all age-categories from all over the country are competing for a prize money of Rs.3.25 Lakh.
Men's Open Pre-QF: Shakir Hussain bt Ashray Ohri 3-2 (9-11, 12-14, 11-3, 11-6, 11-7); Men's U-23 SF: Karm Kumar bt Laxman Joshi 3-0 (11-7, 11-8, 11-6); QF: Rishi Jalan bt Abhijeet Malik 3-0 (11-9, 11-9, 11-8); Boys U-19 QFs: Divij Kadan bt Rajat Sharma 3-0 (11-6, 11-6, 11-6); Uttkarsh Kumar bt Junaid Muzzafar 3-0 (11-9, 11-2, 15-13); Girls U-19 QF: Janet Vidhi bt Tarunima 3-0 (11-5, 11-6, 11-9); Boys U-17 QFs: Robin Man bt Abhishek 3-2 (11-7, 11-8, 8-11, 6-11, 11-6); Junaid Muzzafar bt Akhilesh Yadav 3-1 (11-5, 8-11, 11-8, 11-2); Ranjit Singh bt Harshit Mucchut 3-0 (11-7, 11-9, 11-5).


Like two great things that are even better together, Crowdsignal polls integrate seamlessly with WordPress, no matter whether you have a WordPress.com site or a self-hosted WordPress.org site.
If you have a WordPress.com site, then you've got Crowdsignal polls already built in! Just look for the Polls submenu located underneath the Feedbacks menu on the left-hand side of your dashboard, or the Add Poll button located above the post editor. You can create, manage, and see results for all of your polls directly in your WordPress.com dashboard.


Today I realized that I'm a horrible millennial mom. I don't have Amazon Prime nor have I ever ordered groceries to be delivered to the house. This has to change ASAP.
I've been struggling grocery shopping since we moved. I've just been running out when necessary. The main problem with this is that instead of a 10 min drive to the store, it's a 20 min drive with two small kids. I'm over it. I don't have time.
I'm trying out Instacart tonight. Shopping was a breeze. I was able to knock out my whole list in 30 minutes. It won't be delivered until tomorrow since I ordered it so late but I can't wait! I'm excited to get that time back. Time to play with my kids. Time to unpack. Time for…well anything but grocery shopping.
First stop Instacart; next amazon Prime. Well, maybe not. Pretty sure my wallet cannot handle that addiction.


text:
Written by: Alex Hinsch
Aug 23, 2022 4:01:58 PM
This post covers:Managed Service Provider | Cybersecurity | Remote Workforce | Security Tips | Cybercrime | Your Business. Secure.
Cybersecurity for remote work
The ability to work from home is an employee perk that offers workers more freedom from the daily commute and more flexibility for completing their work. The recent COVID-19 pandemic forced many to work from home. But regardless of health concerns, remote work is here to stay. 97.6% of remote workers would like to stay working remotely, at least some of the time, for the rest of their careers.
Along with the freedom and flexibility of working from home, there are heightened cybersecurity risks that come with working outside of a secure corporate network. They must be addressed to protect your company's data. If someone hacks into your home office or Wi-Fi network, your computer and data could be vulnerable to an attack.
Five best practices for employees and employers
There are five key security considerations for both employees and employers in maintaining a secure remote workforce.
Work-issued devices
Working from home can create a blurred line between work and personal devices, but they should be kept separate to minimize security risks. When working from home, employees should treat any work-issued laptops, mobile devices, and other sources of sensitive data as if they were using them on physical office premises. All work files and data should be stored on work-issued devices. In addition, a work-issued computer should not also be the family computer. Other people should not have access to use work-related laptops and other devices, just as if someone were working in a physical office location.
Company-approved storage solutions
Company policies should include using only the designated programs of your employer, even if you prefer a different program. This is especially important when saving and backing up files. All work data should be stored in a secure location that's both approved and accessible by your company.
Use of a Virtual Private Network (VPN)
Remote employees are typically using their private home network or a public network which can increase the risk of a data breach. Using a Virtual Private Network provides online anonymity and privacy by masking an employee's IP address and creating a private network that can be used via a public internet connection. With a VPN service, employers can significantly reduce the risk of any sensitive data being compromised by malware attacks.
Prioritize cybersecurity tools
The best way to protect against hackers accessing any sensitive company data is to make it as difficult as possible for them to successfully log in. Consider implementing the following tools.
Password manager. By using a password manager, every password will be a strong password featuring a complex string of letters, numbers, and characters – a much harder code for cyber bullies to crack.
Multifactor authentication. Multifactor authentication only grants access to a device or software after more than one form of authorized identification is provided. A single password can be memorized, or a physical device stolen. Multifactor authentication doubles up on barriers to entry.
Session timeouts. Enforce reasonable session timeouts for sensitive programs and applications. A user shouldn't have to reconnect after grabbing a cup of coffee, but also shouldn't be able to stay logged into a program all day with inactivity.
Unfortunately, cybersecurity isn't something that can just be taught once and forgotten. Cybercriminals are constantly looking for new ways to circumvent security controls to gain access to sensitive information. This is especially important as you maintain a remote workforce. Employees should understand how to recognize phishing attacks, avoid malicious email attachments, and secure their public profiles among other things. This training can typically be delivered virtually to a remote workforce.
Final thoughts on security and remote work
Remote work is a regular part of how we do business today. But it must be carefully managed to retain the level of security required to protect against cybersecurity breaches. Above all, ensure policies, procedures, and guidelines are in place for workers who use company resources outside the office.
If you still have questions or need help with properly securing your remote workforce, the team at Locknet® Managed IT is here to help. Locknet provides the tools and training needed to keep your team secure whether in the office or at home. Contact us to learn more.
Secure Document Management
FTC Safeguard Rules: Car Dealerships and Customer Information
Jan 10, 2023 11:23:59 AM |
Vulnerability Scanning: What It Is and Why You Need It
Nov 2, 2022 1:37:35 PM |


text:
<?php

namespace Opis\Colibri\FileSystem\Traits;

trait FullPathTrait
{
    protected ?string $protocol = null;

    public function protocol(): ?string
    {
        return $this->protocol;
    }

    public function setProtocol(?string $protocol): static
    {
        $this->protocol = $protocol;
        return $this;
    }

    /**
     * @return string
     */
    public function fullPath(): string
    {
        return $this->protocol === null ? $this->path() : ($this->protocol . '://' . $this->path());
    }

    /**
     * @inheritdoc
     */
    abstract public function path(): string;
}

redpajama_set_name: RedPajamaGithub


My PC is infected with JS:Miner-C! What should I do?
JS:Miner-C is a Trojan created to mine cryptocurrency. It's a script malware hosted on dubious pages and when such pages are visited, this threat attempts to download and execute a file called msits.exe from the same server. It gets to work as soon as it infiltrates the system and its resources are abused to give the people behind this malware what they want. Your hardware might end malfunctioning due to being overloaded all the time and even if that doesn't happen, you still have trouble completing even the most basic of tasks.
That's why it's imperative to remove JS:Miner-C from the computer as fast as possible and a program like SpyHunter can help you do just that. The manual with the instructions you need is provided below the article, so you don't have to worry about making a critical mistake, even if it's your first time dealing with something like this. And when you're through with the deletion process, you need to make certain that threats of that type are kept away from the PC. The good news is, there's not much required from your side for that.
Start by limiting your visits to the aforementioned suspicious sources, as you can never predict what might be lurking on them. Sometimes it's better to avoid the problem than dealing with it head-on and that's exactly the case here. Adding to that, only install those browser extensions and plugins that were proven to be safe, try downloading files or torrents from sites that can be trusted, and choose a Custom method when installing new software, deselecting all the unnecessary components. Last, but certainly not least keep your copy of SpyHunter up-to-date and running all the time, and everything should be OK.
If you have an antivirus software running on your computer, please check for its updates and scan your system. If the problem still persists, download and install one of the recommended anti-malware tools to automatically remove JS:Miner-C and other malware threats from your PC.
We've created this detailed removal guide to help you manually remove JS:Miner-C and any other viruses from your computer. Please carefully follow all the steps listed in the instruction. We've attached detailed screenshots, video guides and descriptions for your convenience. If you have any questions or issues, please contact us via email, public forum or online contact form. You can also add your comments to this guide below.
Why choose this reboot method instead of the common Safe Mode? Safe Mode with Networking option allows to access Internet in order to download necessary tools that can help you to remove JS:Miner-C trojan from your PC.
Once you are in Safe Mode with Networking, launch your web browser and download a trusted anti-virus or anti-malware software to scan your PC for JS:Miner-C malicious files and processes. If you don't want to purchase an anti-malware software license, you can simply scan your system for viruses, and then manually remove the detected malicious files.


Welcome to the Home Page of the Gift of Adoption of Nebraska & Iowa.
Gift of Adoption of Nebraska & Iowa is an emerging chapter and is currently seeking leaders throughout the states of NE and IA to get involved as chapter leaders and help the chapter grow and reach more families.
Thanks for coming out last Wednesday to our Raising Canes fundraiser! Continue to share our page and follow what's coming next!
Hump day blues? Treat yourself to some Raising Canes to help you push forward!
Tonight between 4-8pm and be sure to mention Gift of Adoption!
Has it been too long since the last time you've had really good chicken?
Planning out dinners for the week?
We have it planned for you on Wednesday! Come grab a box combo for the entire family at Raising Canes on W Center Rd anytime between 4-8pm, and remember to mention Gift of Adoption!


text:
123I-FP-CIT SPECT in dementia with Lewy bodies, Parkinson's disease and Alzheimer's disease: a new quantitative analysis of autopsy confirmed cases
http://orcid.org/0000-0001-9468-8894Francisco P M Oliveira1,
http://orcid.org/0000-0001-7346-8200Zuzana Walker2,3,
http://orcid.org/0000-0003-1872-9273Rodney W H Walker4,
http://orcid.org/0000-0003-1636-1700Johannes Attems5,
Joana C Castanheira1,
http://orcid.org/0000-0002-0849-1401Ângelo Silva1,
Carla Oliveira1,
http://orcid.org/0000-0003-4229-9349Sofia Vaz1,
http://orcid.org/0000-0001-7693-3040Mariana Silva1,
http://orcid.org/0000-0001-8039-4924Durval C Costa1
1 Champalimaud Centre for the Unknown, Champalimaud Foundation, Lisboa, Portugal
2 Division of Psychiatry, University College London, London, UK
3 Essex Partnership University NHS Foundation Trust, Wickford, Essex, UK
4 Department of Neurology, The Royal London Hospital, Barts Health NHS Trust, London, UK
5 Clinical and Translational Research Institute, Newcastle University, Newcastle upon Tyne, UK
Correspondence to Dr Francisco P M Oliveira, Champalimaud Centre for the Unknown, Champalimaud Foundation, Lisboa 1400-038, Portugal; francisco.oliveira{at}fundacaochampalimaud.pt
Purpose The aim of this study was to re-evaluate the differentiation of patients with dementia with Lewy bodies (DLB) from Alzheimer's disease (AD) and Parkinson's disease (PD) using a quantitative analysis of 123I-FP-CIT SPECT scans.
Methods Thirty-six patients with in vivo 123I-FP-CIT SPECT and neuropathological diagnoses were included. Based on neuropathological criteria, patients were further subclassified into nine AD, eight DLB, ten PD and nine with other diagnoses. An additional 16 healthy controls (HC) scanned with 123I-FP-CIT SPECT were also included. All images were visually assessed as normal versus abnormal uptake by consensus of five nuclear medicine physicians. Bihemispheric mean was calculated for caudate binding potential (CBP), putamen binding potential (PBP) and putamen-to-caudate ratio (PCR).
Results Patients with DLB had significantly lower CBP and PBP than patients with AD and significantly higher PCR than patients with PD. Qualitative visual analysis of the images gave an accuracy of 88% in the evaluation of the status of the nigrostriatal pathway considering all individuals, and 96% considering only the patients with PD, AD and DLB. Quantitative analyses provided a balanced accuracy of 94%, 94% and 100% in binary classifications DLB versus AD, DLB versus PD and PD versus AD, respectively, and an accuracy of 93% in the differentiation among patients with DLB, AD and PD simultaneously. No statistically significant differences were observed between the AD and HC.
Conclusions This study demonstrates a very high diagnostic accuracy of the quantitative analysis of(123I-FP-CIT SPECT data to differentiate among patients with DLB, PD and AD.
Data availability statement
Image and clinical data will be available on a reasonable request after ethical approval.
Correction notice This article has been corrected since it appeared Online First. In the title, 123I FP-CIT has been corrected to read 123I-FP-CIT
Contributors Study conception and design, data analysis and organisation and critical revision of the manuscript: FPMO, ZW, RWHW, JA and DCC. Data collection and manuscript writing: all authors.
Funding Tissue for this study was provided by the Newcastle Brain Tissue Resource, which is funded in part by a grant from the UK Medical Research Council (G0400074), by Brains for Dementia Research, a joint venture between Alzheimer's Society and Alzheimer's Research UK, and by the National Institute for Health Research (NIHR) Newcastle Biomedical Research Centre awarded to the Newcastle upon Tyne Hospitals NHS Foundation Trust and Newcastle University.
Competing interests ZW and DCC received consultancy fees from GE Healthcare (previously Amersham Health), which also provided the 123I-FP-CIT ligand. ZW also received research support from GE Healthcare.
Provenance and peer review Not commissioned; externally peer reviewed.


When I arrived at the Donostia-San Sebastián City Hall, in the beautiful Basque Country of Spain, I wondered what all the ruckus was about. There were hundreds of noisy protesters waving long, colorful banners.
My goodness, how interesting to witness acts of political agitation on the public square in another country, I thought. Then, atop the crowd some 20 feet opposite the protest, I spied Daniel Schily, a key activist, funder and cheerleading motivator of the direct democracy movement in Germany.
I stood there dumbstruck, for a moment, before I noticed one sign written in English: "Global Forum on Modern Direct Democracy," with a very large, black, bold question mark beside it.
In almost no time, I met up with friends from Bulgaria, South Korea, Uruguay, Chile — fellow activists, all. We had gathered in this "cultural capital of Europe" precisely because of our belief that all people have a right to not only speak out, but effect change, through ballot initiatives and referendums.
It turned out that the protestors hailed from the Satorralaia neighborhood movement. Their beef? Even after gathering nearly 9,000 signatures on petitions requesting a public referendum on a proposed through-station for the mass-transit metro system project, the city government shrugs.
Government. What more proof do we need that it could use more checks and balances from the people themselves?
N.B. This is a Common Sense digest version of Paul's weekend column. For more information, see Saturday's and Sunday's posts. Paul was in transit home when this entry was being prepared for the Web; he may offer further reports from his trip in the near future.
The plural of referendum is referenda; not referendums.
You're welcome. To correct and Serve.


I spent a long time trying to find some information about the Forebay Road Bridge across the South Fork of the American River (SFAR). I have a database of all the state and local bridges in California, but this bridge wasn't on it. The bridge crosses at the eastern end of Slab Creek Reservoir, which is what they call the part of the SFAR upstream of the dam, but I couldn't find any information on a bridge across Slab Creek either.
It's a ten mile drive up a dead end road and the only thing at the end of the road are some penstocks, generators, and high voltage transmission lines. I finally decided that this bridge must be owned by the Sacramento Municipal Utility District (SMUD) and built as part of their project to produce electricity in this area near Pollock Pines during the 1960s.
The river crossing is a three span 260 ft long continuous steel girder bridge on tall concrete piers. It's in pretty good shape so I'm going to guess it's about 50 years old, the same age as the dams and other SMUD facilities.
El Dorado County, California Bridges: Forebay Rd Bridge across the South Fork of the American River by Mark Yashinsky is licensed under a Creative Commons Attribution-NonCommercial-ShareAlike 3.0 United States License.


text:
St. John "A" Baptist Church Listed on National Register of Historic Places
Burial place of slaves and Black residents and adjacent Black church given federal protection.
A gathering of church and local elected and civic leaders unveiled a plaque on the St. John "A" Baptist Church recently.
The plaque states that the historic Black church is now listed on the National Register of Historic Places. The ceremony also commemorated the listing of the adjacent South Asheville Cemetery on the National Register. It is the only cemetery on the Register in Buncombe County,
The church and cemetery will join other notable landmarks such as All Souls Episcopal Church, the Biltmore Estate and the Young Men's Institute (YMI) on the list of sites, buildings, structures and objects deemed worthy of preservation for their historical significance.
"This celebration is a long time coming," said George Gibson, board member emeritus of the South Asheville Cemetery Association. Gibson, 94 years old, often worked alongside George Avery, the former enslaved person who was designated the first cemetery caretaker digging graves and other needed work. He shared stories of working alongside Avery and leading a group of dedicated volunteers over many decades to reclaim the
cemetery from weeds and debris that once swamped it.
The St. John "A" congregation first began when South Asheville residents joined with others for prayer meetings under a large oak tree in Haw Creek. Around 1920, St. John "A" Baptist Church and St. Mark AME, which is no longer in existence, joined to form a Cemetery Board/Burial Association to continue the work of maintaining the cemetery grounds, digging graves and collecting burial fees with George Avery continuing as the caretaker.
The current St. John "A" Baptist Church, under the shepherding of newly installed Reverend Ronald B. Webb, Jr., evolved over the years from the 1929 structure constructed in the historic Black neighborhood of South Asheville. It is the third church structure on the site. The neighborhood had been annexed by the then Town of Kenilworth in 1928. However, the church and cemetery were left out of that annexation. Church members would organize volunteer days twice a year to clean graves, clear brush and debris, and tidy the grounds.
"These activities to preserve the cemetery are still carried out by volunteers to this day," noted Dr. Ellen Holmes Pearson, chair of the South Asheville Cemetery Association board of directors. "We organize several volunteer days that now include local residents, civic groups, college students, and many others to do the work once solely done by members of the two church congregations."
For years South Asheville Cemetery was one of the few cemeteries that permitted Black burials. Recent research found that perhaps as many as 3,000 people are buried there. The cemetery started seeing fewer burials after other cemeteries opened or permitted Black burials. It fell into disrepair and nearly disappeared completely under vines, weeds, and trashed dumped on the grounds.
"There are currently no public funds that other cemeteries have to maintain South Asheville Cemetery, much less do the urgently needed work of repairing and replacing headstones or restoring graves," continued Holmes Pearson. "In 1952, Asheville's Riverside Cemetery, which was having financial problems, was taken over by the City of Asheville, which still maintains it today. South Asheville Cemetery was neglected and left to fend for itself."
"If not for the stewardship of church members like George Gibson and George Taylor and other members of this congregation, the cemetery would have disappeared under the weeds or worse under development that was proposed at the boundaries of the cemetery," said Rev. Webb. "Getting the church and the cemetery on the National Register will help bring us grants and donations to complete the work of rescuing and restoring these important Western North Carolina landmarks of Black history."
Previous Florida asks Supreme Court to decide social media tech fight
Next Election 2022: Florida Senate race features New Smyrna Republican and Titusville Democrat
Election 2022: Florida Senate race features New Smyrna Republican and Titusville Democrat
Florida asks Supreme Court to decide social media tech fight
AN ACCUSED WAR CRIMINAL TRAINED FLORIDA COPS IN "NEW CONCEPTS OF SHOOTING"


Again, if...end if is available in mysql only in stored routines.
You can query mysql's rowcount() func after an update query to see how many rows were updated, but note that it will return 0 if the row you seek already exists with the value(s) you were updating it to.
No. I said they do not usually improve performance.


text:
Mugur Isărescu (Drăgășani, Vâlcea megye, 1949. augusztus 1. –) román közgazdász politikus. 1999–2000 között Románia miniszterelnöke, 1990 szeptembere óta a Román Nemzeti Bank (Banca Națională a României) elnöke. Nevéhez fűződik az infláció megfékezése, a lej stabilizálása, konvertibilissé tétele, a 2005-ös új lej bevezetése. A Román Akadémia, a Római Klub és a Háromoldalú Bizottság (Trilateral Commission) tagja.

Pályája
1971-ben végzett a bukaresti közgazdasági egyetemen. Ezután 19 éven keresztül az Institutul de Economie Internațională ("Nemzetközi Gazdasági Intézet") volt a munkahelye. Az 1989-es forradalom után a külügyminisztériumba került, majd Románia amerikai nagykövete volt. 1990 szeptemberében lett a Román Nemzeti Bank elnöke, ezt a pozíciót azóta is megtartotta (eltekintve egy rövid időszaktól, amikor miniszterelnök volt). 1999. december 16-án iktatták be miniszterelnöknek, 2000 novemberében köszönt le, amikor a kormányzó koalíció elveszítette a választásokat. 2000 novemberében indult az elnökválasztáson, de csak 4. helyen futott be mintegy 9%-nyi szavazattal.

Bár csak egy évig kormányzott, ő kezdte meg a tárgyalásokat Románia EU-tagságáról, és a csatlakozáshoz kapcsolódóan fontos reformokat indított be, melyet utódai, Adrian Năstase és Călin Popescu-Tăriceanu folytattak (Románia 2007. január 1-jén csatlakozott az Európai Unióhoz).

A Nemzeti Bank eddigi 15 éves irányítása során sikerült megőriznie függetlenségét az éppen regnáló kormányoktól. Sokan úgy vélik, megmentette Románia gazdaságát egy a Bulgáriáéhoz hasonló összeomlástól, az arany- és eurótartalékokat a szükségesnél nagyobb szinten tartva, az inflációt 10% alá szorítva és az új lejt bevezetve.

Fordítás

Források
 HVG-interjú (2007/39. szám)

Jegybankelnökök
A Román Akadémia tagjai
Románia miniszterelnökei
1949-ben született személyek
Élő személyek
Románia követei és nagykövetei külföldön

redpajama_set_name: RedPajamaWikipedia


Cut-resistant gloves come in stainless steel mesh fibers, polyethylene, Kevlar, or polyester with a protective inner or outer layer. They are available in sizes ranging from extra-small to extra-large and come in left-hand, right-hand, and ambidextrous types. These gloves are designed with comfort and dexterity in mind, and antimicrobial bands and color-coded fabrics help prevent cross-contamination. They're rated by their level of cut resistance on a scale from one to five.


text:
Ърнест Хемингуей () (21 юли 1899 – 2 юли 1961) е американски (в частност от САЩ) писател, автор на романи и кратки разкази и журналист. Носител на Нобелова награда за литература през 1954 г. и награда Пулицър през 1953 г. за повестта си "Старецът и морето", той е считан за един от най-значимите автори на Америка. Хемингуей е част от така нареченото "изгубено поколение" – група от бележити американски литератори-имигранти, които живеят в Париж и други европейски градове в периода от края на Първата световна война до началото на Голямата депресия.

Неговият пестелив и прост стил, който самият той нарича "теория на айсберга", има силно влияние върху фантастиката на 20 век, а неговият приключенски начин на живот и публичният му образ предизвикват възхищение в по-късните поколения. Хемингуей пише голяма част от произведенията си между средата на 20-те години и средата на 50-те години на 20 век. Посмъртно са публикувани три от неговите романи, четири колекции от разкази и три нехудожествени творби. Много от неговите книги са считани за класика на американската литература. Последните години от живота си прекарва в Куба, но когато Фидел Кастро идва на власт се мести в Кечъм, Айдахо, където през 1961 г. се застрелва.

Биография

Произход и младежки години

Ърнест Милър Хемингуей е роден на 21 юли 1899 г. в Оук Парк, Илинойс, САЩ, предградие на Чикаго в силно религиозно протестантско семейство. Дядовците на Хемингуей участват в Гражданската война и семейството му се гордее с тази военна традиция. Семейството е голямо – Ърнест има 4 сестри и по-малък брат. Той е 30-годишен, когато баща му се самоубива заради заболяване от тежка форма на диабет и изгубване на голяма парична сума.

Баща му, д-р Кларънс Едмъндс Хемингуей е лекар и отрано го учи да обича живота сред природата. Ърнест израства любител на лова, риболова, бокса и спортовете на открито. Тези ранни преживявания в природата пораждат страст към приключения на открито и живот в отдалечени или изолирани райони. Хемингуей се отличава с изключителна физическа сила и издръжливост, но често претърпява злополуки и има сериозни здравословни проблеми поради вкуса си към екстремните изживявания и факта, че постоянно се излага на опасности. Майка му, Грейс Хол Хемингуей, е музикантка. Тя отрано забелязва у сина си прояви на агресивност, самоувереност и смелост, както и склонността му към преувеличаване. Нейното настояване да се научи да свири на виолончело става "източник на конфликт", но по-късно той признава, че уроците по музика са били полезни за неговото писане. В крайна сметка семейството се премества в дом със седем спални в уважаван квартал с музикално студио за Грейс и медицински кабинет за Кларънс.

Като дете от 1913 до 1917 г. Хемингуей посещава държавни училища в Оук Парк и публикува най-ранните си разкази и стихотворения в училищните вестници. Участва в редица спортове като бокс, лека атлетика, водна топка и футбол. Първото му произведение, публикувано през януари 1916 г. е за местно представление на Чикагския симфоничен оркестър.

Хемингуей е журналист, преди да стане романист. При завършването на средното си образование през 1917 г., работи шест месеца в Канзас Сити като репортер за "Канзъс Сити Стар" (The Kansas City Star). Макар че остава там само шест месеца, той се позовава на стиловия наръчник там като основа на писането му:"Използвайте кратки изречения. Използвайте кратки първи параграфи. Използвайте енергичен английски. Бъдете позитивни, а не негативни."

Първа световна война

В началото на 1918 г. Хемингуей подава документи, но е отхвърлен от армията, военноморските сили и пехотинците заради лошо зрение. Затова по време на Първата световна война той се записва доброволец към Червения кръст и става шофьор на линейка в Италия. Напуска Ню Йорк през май и пристига в Париж когато градът е бомбардиран от немска артилерия. През юни вече е на Италианския фронт. В първия си ден в Милано той е изпратен на мястото на експлозия на фабрика за боеприпаси. Спасителните операции са насочени към събиране на останки от телата на жени работнички във фабриката. Впечатленията си писателят описва в "Смърт след пладне".

На 8 юли 1918 г. Хемингуей е сериозно ранен и в двата крака от миномет при Фосалта ди Пиаве (получава 237 отделни рани по краката си). Въпреки нараняванията и болката, успява да спаси италиански войници и е награден със сребърен медал за храброст от италианското правителство. По това време той е само на 18 години. Поради тежките рани от шрапнели на двата крака, Ърнест Хемингуей претърпява незабавна операция в разпределителния център и прекарва пет дни в полевата болница, преди да бъде преместен в болница в Червения кръст в Милано.

Докато се възстановява, започва връзка с американската медицинска сестра Агнес фон Куровски, седем години по-възрастна от него. Първоначално те имат намерение да се оженят след завръщането си в САЩ, но през март 1919 г. Агнес пише, че е сгодена за италиански офицер. По-късно тяхната любовна история го вдъхновява да напише романа "Сбогом на оръжията" (1929 г.), филмиран за първи път през 1932 г. с участието на Гари Купър и Хелън Хейс. Втората филмова версия е от 1957 г. Хемингуей е съкрушен и в бъдещите си отношения той следва модела да изостави жена, преди тя да го изостави.

Торонто и Чикаго
Хемингуей се завръща у дома в началото на 1919 г. до време на преустройство. Преди да е навършил 20 години, той придобива от войната зрялост, която го поставя в противоречие с живеенето у дома без работа и с нуждата от възстановяване. Хемингуей не може да разкаже на родителите си какво си е мислил, когато вижда кървавото си коляно. Не може да им каже колко е бил уплашен, в чужда страна с хирурзи, които не могат да му кажат на английски дали кракът му може да бъде спасен или не. През септември той заминава на риболов и къмпинг с приятели от гимназията в Горния полуостров Мичиган. Пътуването му става вдъхновение за неговата кратка история "Голямата река с две сърца", в която полуавтобиографичният герой Ник Адамс предприема пътешествие по страната за да намери самота след завръщането си от войната. Един приятел на семейството му предлага работа в Торонто и тъй като по това време няма какво друго да прави, той приема. В края на годината той започва да работи като служител в Торонто за седмичника "Звездата на Торонто". През следващия юни се завръща в Мичиган и след това се премества в Чикаго през септември 1920 г., за да живее с приятели, докато все още пише за "Звездата на Торонто". В Чикаго работи като редактор на месечното списание "Кооперативно богатство".

В края на 1920 г. той среща Елизабет Хадли Ричардсън, която е осем години по-възрастна от него. На 3 септември 1921 г. те се женят в Методистката църква в Хортън Бей, Мичиган. Хемингуей иска да отиде в Рим, но два месеца по-късно в края на 1921 г. по съвет на писателя Шъруд Андерсън младото семейство се установява в Париж като преди това писателят е нает като чуждестранен кореспондент от "Звездата на Торонто". "Ако сте късметлия да живеете в Париж като млад мъж, където и да отидете по-късно в живота си, той остава с вас, защото Париж е един безкраен празник." (из "Безкраен празник"). С Хедли Хемингуей постига всичко, на което се е надявал с Агнес: любовта на една красива жена, удобен доход и живот в Европа.

Париж

Карлос Бейкър, първият биограф на Хемингуей, вярва, че Андерсън предлага Париж заради паричният обменен курс, който го прави евтино място за живеене, но по-важното е, че най-интересните хора в света живеят там. В Париж Хемингуей се среща с американската писателка и колекционерка на произведения на изкуството Гертруд Стайн, ирландския писател Джеймс Джойс, американския писател Франсис Скот Фицджералд, американския поет Езра Паунд и други автори. Стайн го учи на сбит стил, а Фицджералд редактира някои от текстовете му и действа като негов агент.

Хемингуей от ранните години в Париж е "висок, красив, мускулест, широкоплещест, с кафяви очи, розови бузи, квадратна челюст и мек глас млад мъж." Той и Хадли живеят на улица "Кардинал Лемуан" 74 в Латинския квартал, а той работи в наета стая в близката сграда. Стайн, бастион на модернизма в Париж, става наставник и кръстница на сина на Хемингуей, Джак и го запознава с изселниците и писателите от квартал Монпарнас, които тя нарича "Изгубеното поколение". Хемингуей се запознава и с влиятелни художници като Пабло Пикасо, Жоан Миро и Хуан Грис.

В крайна сметка той се оттегля от влиянието на Стайн и връзката им се влошава след литературна кавга, която обхваща десетилетия. Езра Паунд се среща с Хемингуей случайно в книжарница през 1922 г. Двамата обикалят Италия през 1923 г. и живеят на същата улица през 1924 г. Те създават силно приятелство, а Паунд насърчава младия талант. Паунд представя Хемингуей на Джеймс Джойс, с когото Хемингуей често се впускаше в алкохолни пиршества. През първите 20 месеца в Париж Хемингуей изпраща 88 истории за вестника в Торонто. Той покрива гръцко-турската война, където е свидетел на изгарянето на Смирна. Той написва няколко пътеписа като "Риболов на риба тон в Испания" и "Риболов на пъстърва в цяла Европа". Хемингуей е съкрушен, когато разбира, че Хадли е изгубила куфар, пълен с ръкописите му на гарата в Лион, докато пътува до Женева, за да се срещне с него през декември 1922 г. На следващия септември двойката се завръща в Торонто, където техният син Джон Хадли Никанор е роден на 10 октомври 1923 г. Но на него му липсва Париж, смята Торонто за скучен и иска да се върне към живота на писател, не на журналист. Хемингуей, Хадли и синът им (с прякор Бъмби) се завръщат в Париж през януари 1924 г. и се преместват в нов апартамент на улица Нотр Дам де Шан.

През 1925 г. Ърнест Хемингуей се запознава с Фицджералд и техните отношения са базирани на "възхищение и враждебност". По това време е публикуван "Великият Гетсби", Хемингуей го прочита, харесва го и решава, че следващата му творба трябва да е роман. По-късно в "Безкраен празник" Хемингуей изобразява Фицджералд в неблагоприятна светлина. Последният изразява съжаление за изгубеното им приятелство. За Стайн Хемингуей пише на редактора си Максуел Пъркинс: "Тя изгуби усета си за вкус, щом навлезе в климактериума. Беше наистина странно. Изведнъж престана да различава добрата картина от лошата, добрия писател от лошия". Когато не е зает с писане, Хемингуей обикаля с жена си Хадли Франция, Швейцария и Италия. Те често карат ски в Алпите. През 1923 г. той два пъти посещава Испания, като втория път отива специално за да гледа боеве с бикове на годишния фестивал в Памплона.

Ранни творби

Първите книги на Хемингуей – "Три разказа и десет стихотворения" (1923 г.) и "В наше време" (1924 г.) – са публикувани в Париж. "Пролетни порои" се появява през 1926 г.; същата година излиза и първият значим роман на Хемингуей "И изгрява слънце". Романът разказва за група изгнаници във Франция и Испания, участници в разочарованото "изгубено поколение" след Първата световна война.

Главни герои са лейди Брет Ашли и Джейк Барнс. Лейди Брет обича Джейк, който е ранен във войната и не може да отговори на нейните еротични желания. Джейк, Брет и тяхната странна група приятели имат разнообразни приключения из Европа – в Мадрид, Париж и Памплона. Опитвайки се да се справят с отчаянието, те се отдават на алкохола, насилието и секса. Историята е разказана в първо лице. Както и Джейк, Хемингуей също е ранен през войната, общ е и интересът им към бикоборството. Историята завършва с горчив привкус: "О, Джейк" – казва Брет, – "ние можехме да прекараме дяволски добре заедно". Между 1924 и 1926 г. Хемингуей пише и преработва романа в различни части на Испания и Франция. Той става първият му голям успех като романист. Въпреки че езикът на романа е семпъл, Хемингуей така умело използва недоизказаното и пропуснатото по подразбиране, че текстът придобива многопластова дълбочина и богатство. През 1957 г. романът е екранизиран.

Бракът на Хемингуей с Хадли започва да се разпада, докато той работи върху "И изгрява слънце". В началото на 1926 г. Хадли узнава за любовната му афера с Пфайфър, която идва в Памплона с тях през юли. След завръщането си в Париж Хадли иска раздяла. През ноември тя официално поисква развод. Те разделят имуществото си, докато Хадли приема предложението на Хемингуей за постъпленията от романа. Двамата се развеждат през януари 1927 г., а Хемингуей се жени за Пфайфър през май.

Полин Пфайфър, която е от богато католическо семейство в Арканзас, се мести в Париж, за да работи за списание Vogue. Преди брака Хемингуей се кръщава в католицизъм. Те отиват на меден месец в Льо Гро-дю-Рой, където той се заразява с антракс, и планира следващата си колекция от разкази, "Мъже без жени", която е публикувана през октомври 1927 г.

До края на годината Полин, която е бременна, иска да се върне в Америка. Джон Дос Пасос препоръчва Кий Уест и те напускат Париж през март 1928 година. Хемингуей претърпява тежка травма в банята си в Париж, когато сваля оберлихта върху главата си, мислейки, че дърпа тоалетната верига. Това го оставя с белег на челото, който носи до края на живота си. Когато Хемингуей е запитан понякога за белега, той не обича да говори за него и не отговаря. След заминаването си от Париж Хемингуей никога повече не живее в голям град.

Кий Уест и Карибите

След публикацията на "Мъже без жени" (1927 г.), Хемингуей се връща в Съединените щати, установявайки се в Кий Уест, Флорида.

Хемингуей и Полин пътуват до Канзас Сити, където на 28 юни 1928 г. се ражда синът им Патрик. След раждането на Патрик, те пътуват до Уайоминг, Масачузетс и Ню Йорк. През зимата е в Ню Йорк на път за Флорида, когато получава съобщение, че баща му се е самоубил. Хемингуей е съкрушен, преди това е писал на баща си да не се притеснява от финансови затруднения, но писмото пристигна минути след самоубийството. Той промълвява: "Вероятно и аз ще си отида така"

След завръщането си в Кий Уест през декември Хемингуей работи по проекта на "Сбогом на оръжията", преди да замине за Франция през януари. Той го завършва през август, като през април все още работи върху края, който може би пренаписа цели седемнадесет пъти. Действието се развива на италианския фронт през Първата световна война, където двама влюбени намират кратко щастие. Романът жъне огромен литературно-критичен и търговски успех. Завършеният роман е публикуван на 27 септември. Биографът Джеймс Мел вярва, че "Сбогом на оръжията" установява ръста на Хемингуей като основен американски писател и показва ниво на сложност, което не е очевидно в другите произведения. В Испания в средата на 1929 г. Хемингуей изследва следващата си работа "Смърт след пладне". Той иска да напише обширен трактат за бикоборството, като обясни терминологията, считайки че е "от голям трагичен интерес, тъй като е буквално въпрос на живот и смърт".

През началото на 30-те години Хемингуей прекарва зимите в Кий Уест, а лятото в Уайоминг, където намира "най-красивата земя, която е виждал в американския Запад" и ловува елени, лосове и мечки гризли. През ноември 1930 г. Хемингуей разбива ръката си при автомобилна катастрофа и е хоспитализиран в продължение на седем седмици, като Полин се грижи за него. Ръката му заздравява в продължение на година и той изпитва силни болки.

Третият му син Грегъри Ханкок Хемингуей е роден година по-късно на 12 ноември 1931 г. в Канзас Сити. Чичото на Полин купува на двойката къща в Кий Уест, вторият етаж на която е превърнат в писателско студио. Докато е в Кий Уест, Хемингуей посещава местния бар и кани приятели – включително Уолдо Пърс, Дос Пасос и Макс Перкинс – да се присъединят към него на риболовни екскурзии и в експедиция до групата острови Dry Tortugas. Междувременно той продължава да пътува до Европа и до Куба.

През 1933 г. Хемингуей и Полин отиват на сафари в Източна Африка. 10-седмичното пътуване предоставя материал за "Зелените хълмове на Африка", както и за разказите "Снеговете на Килиманджаро" и "Краткият щастлив живот на Франсис Макомбер". Двойката посещава Момбаса, Найроби и Мачакос в Кения. След това се премества в територията на Танганика, където ловуват в Серенгети, около езерото Маняра и на запад и югоизток от днешния национален парк Тарангире. По време на тези пътувания Хемингуей се заразява от амебна дизентерия, която предизвика пролапс на червата, и той е евакуиран със самолет до Найроби, преживяване, отразено в "Снеговете на Килиманджаро". След завръщането на Хемингуей в Кий Уест в началото на 1934 г. той започва работа върху "Зелените хълмове на Африка", която публикува през 1935 г.

Ърнест Хемингуей купува лодка през 1934 г., кръщава я Пилар и започва да плава из Карибите. През 1935 г. за първи път пристига в Бимини, където прекарва значително време. През този период работи и върху "Да имаш и да нямаш", публикуван през 1937 г., докато е в Испания, единственият роман, който написва през 30-те години на миналия век.

Зрели произведения
През 1930-те Хемингуей пише такива големи произведения като "Смърт след пладне" (1932 г.), публицистичен разказ за испанското бикоборство, и "Зелените хълмове на Африка" (1935 г.) – история на ловно сафари в Източна Африка. "Цялата съвременна американска литература води началото си от една книга на Марк Твен, наречена "Хъкълбери Фин..." е може би най-често цитираният ред от тази книга. По романа "Да имаш и да нямаш" (1937 г.) е създаден филм, режисиран от Хауърд Хоукс, с когото се сприятеляват в края на 1930-те. Хоукс също обича лова, риболова и пиенето. Хемингуей се сближава и с жената на Хоукс, Слим, която по-късно казва: "Имаше някакво непосредствено и мигновено привличане между нас, недекларирано, но много, много силно".

Разказват, че Хоукс се похвалил на Хемингуей, че може да направи "филм и от най-лошото му произведение". Авторът попитал, "Кое е най-лошото нещо, което някога съм писал?" А Хоукс отговорил, "Онова парче "Да имаш и да нямаш"" Хемингуей се съгласява. "Имах нужда от пари" – ще каже по-късно той. Филмът обаче наистина става сполучлив. В писането на сценария му участва Уилям Фокнър. Уолис Стивънс веднъж нарича Хемингуей най-значителният от живите поети, поне що се касае до темата за необикновената действителност. Под "поет" Стивънс разбира стилистичните постижения на Хемингуей в краткия разказ. Сред неговите най-прочути разкази е "Снеговете на Килиманджаро", който започва с епитаф за западния връх на планината, наречен "Дом на Бога", близо до който са намерени останките на леопард. А долу в саваната неуспелият писател Хари умира от гангрена в ловен лагер. "Той обичаше твърде много, искаше твърде много, и пишеше за всичко това". Точно преди края на историята Хари има видение. Той сънува, че е качен на спасителен самолет, за да види върха на Килиманджаро – страхотно висок и невероятно бял под слънцето.

Испанска гражданска война
През 1937 г. Хемингуей наблюдава Испанската гражданска война. Като много писатели той е на страната на лоялистите (поддръжниците на законно избраното социалистическо правителство). В Мадрид среща Марта Гелхорн, писателка и военен кореспондент, която през 1940 г. става негова трета жена. В "За кого бие камбаната" (1940 г.) Хемингуей се връща отново към Испания. Той посвещава книгата на Гелхорн – тя е частичен прототип на Мария от романа. Историята обхваща само няколко дни и се върти около взривяването на мост от малка група партизани. Докато героинята от "Сбогом на оръжията" умира след раждане на мъртво дете, тук главният герой, Робърт Джордан, жертва живота си за другарите и любовта. Темата за идването на смъртта е централна и в "Отвъд реката, сред дърветата" (1950 г.).

Втора световна война

Хемингуей е в Европа от май 1944 г. до март 1945 г. Когато пристигна в Лондон, той се среща с кореспондентката на списание Time Мери Уелс, в която се влюбва. Марта, съпругата му е принудена да прекоси Атлантическия океан на кораб, пълен с експлозиви, защото Хемингуей отказва да ѝ помогне да получи журналистически пропуск за самолет и когато пристига в Лондон, го намира в болница със сътресение на мозъка вследствие на автомобилна катастрофа. Тя не е съпричастна към неговото тежко положение, обвинява го, че е побойник и му казва, че приключва с него. Последният път, когато Хемингуей вижда Марта, е през март 1945 г., докато се готви да се върне в Куба, а разводът им е окончателен по-късно същата година. Междувременно той моли Мери Уелс да се омъжи за него на третата им среща.

Хемингуей придружава войските в Нормандските десанти, носейки голяма превръзка на главата, според Майерс, но е смятан за "скъпоценен товар" и не му е разрешено да слезе на брега. Корабът е в полезрението на плажа Омаха, но попада под вражески огън и се връща обратно. По-късно Хемингуей пише, че може да види "първата, втората, третата, четвъртата и петата вълна на [десантните войски] да лежат там, където са паднали, приличайки на много тежко натоварени снопове върху плоската камениста повърхност, простираща се между морето и първото прикритие". Мелоу обяснява, че в този първи ден никой от кореспондентите не е имал право да кацне и Хемингуей е върнат обратно.

В края на юли той се присъединявавърза към 22-ри пехотен полк, командван от полковник Чарлз "Бък" Ланъм, докато се насочва към Париж, а Хемингуей става фактически водач на малка група милиция в Рамбуйе извън Париж. Пол Фусел отбелязва: "Хемингуей изпада в значителни проблеми с играта на капитан на пехотната група на Съпротивата, която той събира, тъй като тя не трябва да се води от военен кореспондент, колкото и добре да се справя." Това всъщност е в противоречие с Женевската конвенция и към Хемингуей са повдигнати официални обвинения; той твърди, че е предлагал само съвет, което го опрвдава.

На 25 август той присъства на освобождението на Париж като журналист; противно на легендата, той не е първият в града, нито освобождава хотел Риц в Париж. В Париж той посещава Силвия Бийч и Пабло Пикасо с Мери Уелс, която се присъединява към него там. По-късно същата година той наблюдава тежки сражения в битката при Хюртгенската гора. На 17 декември 1944 г. отива в Люксембург, въпреки болестта, за да отрази Битката при Бълдж. Веднага след като пристига, Ланъм го праща при лекарите, които го хоспитализират с пневмония. Той се възстановява седмица по-късно, но повечето боеве приключват през това време.

През 1947 г. Хемингуей е награден с бронзова звезда за храброст по време на Втората световна война. Признанието е дадено за "под обстрел в бойни райони, за да получи точна картина на събитията" и че "чрез таланта си на изразяване, г-н Хемингуей дава възможност на читателите да получат ярка картина на трудностите и триумфите на фронтовия войник и неговата организация в бой".

Куба и Нобеловата награда

В допълнение към ловните експедиции в Африка и Уайоминг, Хемингуей развива страст към дълбоководния риболов в крайбрежните води на Кий Уест, Бахамите и Куба. Същевременно той екипира рибарската си лодка и заедно с екипажа си наблюдава действията на нацистките подводници в района по време на Втората световна война.

През 1940 г. Хемингуей купува къща в околностите на Хавана, Куба. Природата там е рай за неговите котки. Първите години след сватбата му с Гелхорн те са щастливи, но той скоро осъзнава, че тя не е домакиня, а отдадена на кариерата си журналистка. Гелхорн нарича Хемингуей своя "спътник по неволя". Тя иска да пътува и да "усеща пулса на нацията" и света. В началото на 1941 г. Гелхорн предприема с Хемингуей дълго 30 000 мили пътуване до Китай. Разводът им през 1945 г. е горчиво разочарование и за двамата. По-късно Гелхорн казва, че "е живяла с митоманиак – човек, който вярва във всичко, което казва, несъзнателен лъжец, измислящ лъжи, за да придаде значимост на всичко, което го заобикаля". През 1946 г. Хемингуей се връща в Куба. След като Гелхорн го изоставя, се жени за Мери Уелш, кореспондентка от списанието "Тайм", която среща в ресторант в Лондон през 1944 г.

Романът "Отвъд реката, сред дърветата" се появява след цяло десетилетие на творческо безсилие и е приет зле от критиците и читателите. Но "Старецът и морето", публикуван за първи път в списание "Лайф" през 1952 г., възвръща славата му. Това е кратка новела, в която се разказва за стар кубински рибар, наречен Сантяго, който след много усилия успява да улови гигантска риба. Но докато се прибере в пристанището, акулите изяждат рибата, както е привързана отвън към лодката. Прототипът на Сантяго е кубинският рибар Грегорио Фуентес, който доживява до 104 години и умира през януари 2002 г. Хемингуей планира да напише още една книга за борбата с бикове, но вместо това написва "Безкраен празник" – мемоари за 1920-те в Париж.

Семейството на Хемингуей претърпява серия от злополуки и здравословни проблеми в годините след войната: при автомобилна катастрофа през 1945 г. той "разбива коляното си" и получава още една "дълбока рана на челото", която оставя белег. Мери чупи първо десния си глезен, а след това и левия при последователни ски инциденти. Катастрофа през 1947 г. оставя Патрик с рана в главата и тежко болен. Ърнест Хемингуей потъва в депресия, когато литературните му приятели започват да умират един след друг: през 1939 г. Уилям Бътлър Йейтс и Форд Мадокс Форд; през 1940 г. Ф. Скот Фицджералд; през 1941 г. Шервуд Андерсън и Джеймс Джойс; през 1946 г. Гертруд Стайн; и на следващата година през 1947 г. Макс Пъркинс, дългогодишен редактор и приятел. През този период той страда от силно главоболие, високо кръвно налягане, проблеми с теглото и в крайна сметка диабет – голяма част от които са резултат от предишни злополуки и много години на консумация на алкохол. Независимо от това, през януари 1946 г. той започва работа върху "Райската градина", завършвайки 800 страници до юни. През следвоенните години започва работа по трилогия, ориентировъчно озаглавена "Земята", "Морето" и "Въздухът", които иска да комбинира в един роман, озаглавен "Морската книга". Въпреки това и двата проекта са в застой, неспособността на Хемингуей да продължи е "симптом на неговите проблеми" през тези години.

През 1948 г. Хемингуей и Мери пътуват до Европа, оставайки във Венеция няколко месеца. Докато е там, Хемингуей се влюбва в тогава 19-годишната Адриана Иванчич. Платоничната любовна афера вдъхновява романа "Отвъд реката, сред дърветата", написан в Куба по време на раздора и публикуван през 1950 г. но сред отрицателни отзиви. На следващата година, яростен от критичния прием на "Отвъд реката, сред дърветата", той пише черновата на "Старецът и морето" за осем седмици, като казва, че това е "най-доброто, което мога да напиша за целия си живот". "Старецът и морето" прави Хемингуей международна знаменитост и печели наградата Пулицър през май 1952 г., месец преди да замине за второто си пътуване до Африка.

През 1954 г., докато е в Африка, Хемингуей е почти фатално ранен при две последователни самолетни катастрофи. Той наема полет над Белгийското Конго като коледен подарък за Мери. Напът да снима водопада Мърчисън от въздуха, самолетът удря изоставен електричски стълб и катастрофира. Травмите на Хемингуей включват рана на главата, докато Мери чупи две ребра. На следващия ден, опитвайки се да намерят медицинска помощ, те се качват на втори самолет, който избухва при излитане, Хемингуей получава изгаряния и второ сътресение, този път достатъчно сериозен, за да причини изтичане на церебрална течност. Накрая пристигат в Ентебе, където намират репортери, отразяващи историята за неговата смъртт. Той дава кратко интервю на репортерите и прекарва следващите седмици, възстановявайки се и четейки погрешните си некролози. Въпреки контузиите си, Хемингуей придружава Патрик и съпругата му на планирана риболовна експедиция през февруари. При избухване на пожар той отново е ранен, получава изгаряния втора степен по краката, устните, лявата ръка и дясната поддмишница. Месеци по-късно във Венеция Мери съобщава на приятели за пълния размер на нараняванията на Хемингуей: два счупени диска, разкъсване на бъбреците и черния дроб, дислоцирано рамо и счупен череп. След самолетната катастрофа, Хемингуей, който през по-голямата част от живота си е алкохолик, пие много повече от обикновено, за да се бори с болката от контузиите.

През октомври 1954 г. Хемингуей получава Нобеловата награда за литература. Той скромно казва на пресата, че Карл Сандбърг, Карен Бликсен и Бернар Беренсън заслужават наградата, но с удоволствие приема парите за нея. Тъй като изпитва болка от африканските произшествия, той решава да не пътува до Стокхолм. Вместо това изпраща реч. Същата година започва да пише "Истинска при първа светлина" (True at First Light) – описание на сафари в Кения. Това е последната му творба. Част от нея се появява в "Спортс Илюстрейтид" през 1972 г. под заглавие "Африкански дневник", а книгата под оригиналното заглавие е издадена чак през юли 1999 г. Също и други романи на Хемингуей са публикувани посмъртно.

От края на 1955 г. до началото на 1956 г. Хемингуей е на легло. Казано му е да спре да пие, за да смекчи чернодробните увреждания, съвети, които първоначално следва, но след това пренебрегва. През октомври 1956 г. той се завръща в Европа и се среща с башкия писател Пио Бароя, който е тежко болен и умира седмици по-късно. По време на пътуването Хемингуей отново се разболява и е лекуван от високо кръвно налягане, чернодробни заболявания и артериосклероза.

През ноември 1956 г., докато пребивава в Париж, му се напомня за куфарите, които съхранява в хотел "Риц" през 1928 г. След като поисква и ги отваря, Хемингуей установява, че са пълни с тетрадки и писания от неговите парижки години. Развълнуван от откритието, когато се завръща в Куба в началото на 1957 г., той започваа да възстановява тези произведения в своя мемоар "Подвижен празник". До 1959 г. той завършва период на интензивна дейност. След това изпада в депресия, от която никога не се възстановява.

Къщата му става препълнена с гости и туристи и Хемингуей, започващ да става недоволен от живота там, се мести в Айдахо. През 1959 г. той купува дом с изглед към реката, извън Кетчум, и напуска Куба – въпреки че очевидно е останал в добри отношения с правителството на Кастро, казвайки на "Ню Йорк Таймс", че е "възхитен" от свалянето на Батиста от Кастро. Той е в Куба през ноември 1959 г., обаче същата година той и Мери решават да напуснат, след като чуват новината, че Кастро иска да национализира имущество, собственост на американци и други чуждестранни граждани. На 25 юли 1960 г. Хемингуей напуска Куба, оставяйки творби и ръкописи в банков трезор в Хавана. След нашествието в залива на прасетата през 1961 г. къщата му е отчуждена от правителството на Куба, заедно с колекцията му от "четири до шест хиляди книги". Президентът Кенеди урежда Мери Хемингуей да пътува до Куба, където се запознава с Фидел Кастро и получава документите и ръкописите на съпруга си в замяна на даряването на недвижимото си имущество на Куба. През 1964 г. Мери се свърза с Жаклин Кенеди, за да предложи документите на Хемингуей на президентската библиотека и музей на Кенеди.

Последни години, болест и самоубийство

Хемингуей започва да пие още като млад репортер. Той издържа на големи количества алкохол и дълго време това не се отразява на качеството на писателската му дейност. В края на 1940-те обаче започва да чува гласове, наддава на тегло и има високо кръвно налягане. Неразбирането на опасностите от употребата на спиртни напитки от негова страна личи от това, че сам учи сина си Патрик да пие, когато детето е едва 12-годишно. Патрик също има проблеми с алкохола през целия си живот. Брат му Грегъри, който става травестит, използва наркотици и умира на 69 години в женски затвор във Флорида.

Хемингуей продължава да преработва материала, публикуван като "Подвижен празник" през 50-те години на миналия век. В средата на 1959 г. той посещава Испания, за да изследва поредица от статии за бикове, поръчани от списание Life. Списанието иска само 10 000 думи, но ръкописът излиза извън контрол. Той не успява да организира писането си за първи път в живота си, затова моли А. Е. Хотчнър да замине за Куба, за да му помогне. Последният му помага да го намали до 40 000 думи. Хотчнър установява, че Хемингуей е "необичайно колеблив, неорганизиран и объркан" и страда от влошено зрение.

Хемингуей и Мери напускат Куба за последен път на 25 юли 1960 г. Създават малък офис в апартамента си в Ню Йорк и се опитват да работят, но той напусна скоро след това. След това пътува сам до Испания, за да се снима за предната корица на списание "Life". Няколко дни по-късно идва новината, че той е тежко болен и на прага на смъртта, но той успокоява жена си: "Съобщението е фалшиво. Отивам в Мадрид. Любов.". Всъщност той действитено е тежко болен и вярва, че е на прага на срив. Чувствайки се самотен, се прибира в леглото си с дни, оттегляйки се в тишината, въпреки че първите части от "Опасното лято" са публикувани в "Life" през септември 1960 г. с добри отзиви. След седмици на тежко пиене в Испания, Хемингуей отива на лекар, който установява чернодробна цироза. През октомври напуска Испания за Ню Йорк, където отказа да напусне апартамента. Мери бързо го завежда в Айдахо, където лекарят Джордж Савиер ги посрещна на влака.

По това време Хемингуей непрекъснато се тревожи за парите и безопасността си. Той се тревожеше за данъците си и че никога няма да се върне в Куба, за да извлече ръкописите, които е оставил в банков трезор. Става параноичен, мислейки, че ФБР активно следи движението му в Кетчум. Всъщност ФБР му отваря досие по време на Втората световна война, когато той използва Пилар за патрулиране на водите край Куба, а Дж. Едгар Хувър има агент в Хавана, който го наблюдава през 50-те години на миналия век. До края на ноември Мери вече е много притеснена и Савиер предлага Хемингуей да отиде в клиниката Майо в Рочестър, Минесота; Хемингуей може би вярва, че се лекува там от хипертония. ФБР знае, че Хемингуей е в клиниката Майо, както агент по-късно документира в писмо, написано през януари 1961 г. Той е регистриран в клиниката Майо под името Савиер, за да се поддържа анонимност. Майерс пише, че "аурата на секретността заобикаля лечението на Хемингуей при Майо", но потвърждава, че е лекуван с електрически шокове 15 пъти през декември 1960 г. и е "освободен като развалина" през януари 1961 г.

Хемингуей отново е в Кетчум през април 1961 г., три месеца след освобождаването си от клиниката Майо, когато Мери "намира Хемингуей да държи пушка" в кухнята една сутрин. Тя се обажда на Савиер, който го успокоява и го приема в болницата в Сън Вали; оттам е върнат в Майо за повече електрошокове и е освободен в края на юни, пристига у дома си в Кетчум на 30 юни. След това той "съвсем нарочно" се застрелвя с любимата си пушка в ранните сутрешни часове на 2 юли 1961 г. Той отключва складовото помещение, където се съхраняват оръжията му, отива горе във фоайето на предния вход и се застрелва с "пушката с двойна цев, която е използвал толкова често, че може да му е приятел".

Мери се обажда на болницата в Сън Вали и лекар бързо пристигна в къщата и определя, че Хемингуей "е починал от самонанесена рана на главата". Мери е седирана и отведена в болница, връща се у дома на следващия ден, където почиства къщата и се грижи за погребението и организацията. Тя казва пред пресата, че смъртта му е била случайна. В интервю за пресата пет години по-късно Мери потвътждава, че Хемингуей се е застрелял.

Поведението на Хемингуей през последните му години е подобно на това на баща му, преди да се самоубие. Баща му може би е имал генетично заболяване хемохроматоза, при което невъзможността за метаболизиране на желязото води до психическо и физическо влошаване на състоянието на организма. Медицинските записи, предоставени през 1991 г., потвърждават, че Хемингуей е страдал от хемохроматоза. Сестра му Урсула и брат му Лестър също се самоубиват.

Наследство
Наследството на Хемингуей към американската литература е неговият стил: писатели, които идват след него или го подражават, или го избягват. След като репутацията му е установена с публикуването на "И изгрява слънце", той става говорител на поколението след Първата световна война, създавайки стил, който другите да следват. Книгите му са изгорени в Берлин през 1933 г., "като паметник на съвременния упадък", и окачествени от родителите му като "мръсотия". Рейнолдс твърди, че наследството е, че Хемингуей оставя истории и романи толкова силно вълнуващи, че някои са станали част от нашето културно наследство."

Бенсън смята, че детайлите от живота на Хемингуей са се превърнали в "главно средство за експлоатация", което води до цяла индустрия. Той го описва като интроверт и обичащ уединението. По време на Втората световна война Селинджър се среща и си кореспондира с Хемингуей, когото той признава като влияние. В писмо до Хемингуей Селинджър твърди, че разговорите им "са му дали единствените надежди от цялата война" и шеговито "се е наричал национален председател на фенклубовете на Хемингуей".

Миниатюрна планета, открита през 1978 г. от съветския астроном Николай Черних, е кръстена на него (3656 Хемингуей). Влиянието му е очевидно с многото ресторанти, наречени "Хемингуей" и разпространението на барове, наречени "Хари" (от "Отвъд реката, сред дърветата"). Международният конкурс по имитация на Хемингуей е създаден през 1977 г., за да признае публично неговото влияние и комичните усилия на по-малко известни автори да имитират неговия стил. Участниците се насърчават да подадат "една наистина добра страница от наистина лош Хемингуей", а победителите се откарват в Италия до бара на Хари.

През 1965 г. Мери Хемингуей създава фондация "Хемингуей", а през 70-те дарява документите на съпруга си на библиотеката "Джон Ф. Кенеди". През 1980 г. група учени се събират, за да оценят дарените документи, впоследствие формирайки Хемингуейското общество, "ангажирано да подкрепя и насърчава стипендията на Хемингуей".

Почти точно 35 години след смъртта на Хемингуей, на 1 юли 1996 г. внучката му Марго Хемингуей умира в Санта Моника, Калифорния. Марго е супермодел и актриса, която участва с по-малката си сестра, Мариел във филма "Червило" от 1976 г. По-късно смъртта ѝ е обявена за самоубийство, което я прави "петият човек в четири поколения от семейството ѝ, който се самоубива".

В негова чест са учредени няколко награди за признание на значителни постижения в областта на изкуствата и културата. На него е кръстен кратер на Меркурий.

Къщите на Хемингуей
Няколко къщи, свързани с писателя Ърнест Хемингуей, са включени в американския национален регистър на историческите места: къщичката на Ърнест Хемингуей на езерото Уолун, Мичиган, където прекарва летата през младежките си години – регистрирана през 1968 г.; къщата на Ърнест Хемингуей в Кий Уест, включена през 1968 г.; и къщата на Ернест и Мери Хемингуей в Кетчум, Айдахо, последното място където живее и се самоубива, през 2015 г. Домът му в Оук Парк, Илинойс, е музей и архив, посветен на Хемингуей. През 2012 г. той е въведен в Чикагската литературна зала на славата.

Произведения

Бележки

Източници

 Baker, Carlos. (1969). Ernest Hemingway: A Life Story. New York: Charles Scribner's Sons.
 Baker, Carlos. (1972). Hemingway: The Writer as Artist. Princeton: Princeton UP.
 Baker, Carlos. (1981). Introduction in Ernest Hemingway Selected Letters 1917 – 1961. New York: Scribner's.
 Banks, Russell. (2004). "PEN/Hemingway Prize Speech". The Hemingway Review. Volume 24, issue 1. 53 – 60
 Baym, Nina. (1990). "Actually I Felt Sorry for the Lion". in Benson, Jackson J. (ed). New Critical Approaches to the Short Stories of Ernest Hemingway. Durham: Duke UP.
 Beegel, Susan. (1996). "Conclusion: The Critical Reputation". in Donaldson, Scott (ed). The Cambridge Companion to Ernest Hemingway. New York: Cambridge UP.
 Beegel, Susan (2000). "Eye and Heart: Hemingway's Education as a Naturalist". in Wagner-Martin, Linda (ed). A Historical Guide to Ernest Hemingway. New York: Oxford UP.
 Benson, Jackson. (1989). "Ernest Hemingway: The Life as Fiction and the Fiction as Life". American Literature. Volume 61, issue 3. 354 – 358
 Benson, Jackson. (1975). The Short Stories of Ernest Hemingway: Critical Essays. Durham: Duke UP.
 Burwell, Rose Marie. (1996). Hemingway: the Postwar Years and the Posthumous Novels. New York: Cambridge UP.
 Desnoyers, Megan Floyd. "Ernest Hemingway: A Storyteller's Legacy". John F. Kennedy Presidential Library Online Resources. John F. Kennedy Presidential Library and Museum. Посетен на 30 ноември 2011 г.
 Fiedler, Leslie. (1975). Love and Death in the American Novel. New York: Stein and Day.
 Griffin, Peter. (1985). Along with Youth: Hemingway, the Early Years. New York: Oxford UP.
 Hemingway, Ernest. (1929). A Farewell to Arms. New York: Scribner's.
 Hemingway, Ernest. (1975). "The Art of the Short Story" in Benson, Jackson (ed). New Critical Approaches to the Short Stories of Ernest Hemingway. Durham: Duke UP.
 Hemingway, Leicester. (1996). My Brother, Ernest Hemingway. New York: World Publishing Company.
 Hoberek, Andrew. (2005). Twilight of the Middle Class: Post World War II fiction and White Collar Work. New York: Cambridge UP.
 Josephs, Allen. (1996). "Hemingway's Spanish Sensibility". in Donaldson, Scott (ed). The Cambridge Companion to Ernest Hemingway. New York: Cambridge UP.
 Kert, Bernice. (1983). The Hemingway Women. New York: Norton.
 Koch, Stephen. (2005). The Breaking Point: Hemingway, Dos Passos, and the Murder of Jose Robles. New York: Counterpoint.
 Long, Ray – editor. (1932). "Why Editors Go Wrong: 'Fifty Grand' by Ernest Hemingway", 20 Best Stories in Ray Long's 20 Years as an Editor. New York: Crown Publishers. 1–3
 Lynn, Kenneth. (1987). Hemingway. Cambridge: Harvard UP.
 McCormick, John (1971). American Literature 1919–1932. London: Routledge.
 Mellow, James. (1992). Hemingway: A Life Without Consequences. Boston: Houghton Mifflin.
 Mellow, James. (1991). Charmed Circle: Gertrude Stein and Company. Boston: Houghton Mifflin.
 Meyers, Jeffrey. (1985). Hemingway: A Biography. New York: Macmillan.
 Miller, Linda Patterson. (2006). "From the African Book to Under Kilimanjaro". The Hemingway Review, Volume 25, issue 2. 78–81
 Müller, Timo. (2010). "The Uses of Authenticity: Hemingway and the Literary Field, 1926–1936". Journal of Modern Literature. Volume 33, issue 1. 28–42
 Nagel, James. (1996). "Brett and the Other Women in The Sun Also Rises". in Donaldson, Scott (ed). The Cambridge Companion to Ernest Hemingway. New York: Cambridge UP.
 Oliver, Charles. (1999). Ernest Hemingway A to Z: The Essential Reference to the Life and Work. New York: Checkmark Publishing.

 Reynolds, Michael (2000). "Ernest Hemingway, 1899–1961: A Brief Biography". in Wagner-Martin, Linda (ed). A Historical Guide to Ernest Hemingway. New York: Oxford UP.
 Reynolds, Michael. (1999). Hemingway: The Final Years. New York: Norton.
 Reynolds, Michael. (1989). Hemingway: The Paris Years. New York: Norton.
 Reynolds, Michael. (1998). The Young Hemingway. New York: Norton.
 Robinson, Daniel. (2005). "My True Occupation is That of a Writer:Hemingway's Passport Correspondence". The Hemingway Review. 87–93
 Trogdon, Robert W. "Forms of Combat: Hemingway, the Critics and Green Hills of Africa". The Hemingway Review. Volume 15, issue 2. 1–14
 Sanderson, Rena. (1996). "Hemingway and Gender History". in Donaldson, Scott (ed). The Cambridge Companion to Ernest Hemingway. New York: Cambridge UP.
 Scholes, Robert. (1990). "New Critical Approaches to the Short Stories of Ernest Hemingway". in Benson, Jackson J. Decoding Papa: 'A Very Short Story' as Work and Text. 33–47. Durham, NC: Duke University Press.
 Smith, Paul (1996). "1924: Hemingway's Luggage and the Miraculous Year". in Donaldson, Scott (ed). The Cambridge Companion to Ernest Hemingway. New York: Cambridge UP.
 Stoltzfus, Ben. (2005). "Sartre, "Nada", and Hemingway's African Stories". Comparative Literature Studies. Volume 42, issue 3. 205–228
 Svoboda, Frederic. (2000). "The Great Themes in Hemingway". in Wagner-Martin, Linda (ed). A Historical Guide to Ernest Hemingway. New York: Oxford UP.
 Thomas, Hugh. (2001). The Spanish Civil War. New York: Modern Library.
 Trodd, Zoe. (2007). "Hemingway's Camera Eye: The Problems of Language and an Interwar Politics of Form". The Hemingway Review. Volume 26, issue 2. 7–21
 Wells, Elizabeth J. (1975). "A Statistical Analysis of the Prose Style of Ernest Hemingway: Big Two-Hearted River". in Benson, Jackson (ed). The Short Stories of Ernest Hemingway: Critical Essays. Durham NC: Duke UP.
 Young, Philip. (1964). Ernest Hemingway. St. Paul, MN: University of Minnesota.

Външни препратки
  Сайт на Общество "Хемингуей"
 Хемингуей бил съветски шпионин, mediapool.bg, 10 юли 2009
  Petri Liukkonen, Подробна биобиблиография на Ърнест Хемингуей, Books and Writers (kirjasto.sci.fi). Архивирано

 Васил Попов, "Слово за Ърнест Хемингуей", електронна публикация в "Литературен свят", бр. 34, ноември 2011

Американски романисти
Американски автори на разкази
Американски пътеписци
Американски есеисти
Американски военни кореспонденти
Модернизъм
Американски военни дейци от Първата световна война
Интербригадисти
Носители на награда "Пулицър"
Американски нобелови лауреати
Носители на Нобелова награда за литература
Илинойсци
Самоубийци