Pyhäjärvi[1][2] on Pirkanmaalla Vesilahdessa, Nokialla, Tampereella, Pirkkalassa, Lempäälässä ja Akaassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Pyhäjärvi kuuluu Pyhäjärven lähialueeseen ja se on 39:nneksi suurin suomalainen järvi.[2][1][3]
Maantietoa
Vesistöreittien risteyskohta
Pyhäjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistöön ja on vesistön keskusjärvi. Pyhäjärven valuma-alue on 17073 km²[4]. Vesi laskee Pyhäjärveen kahta reittiä. Pohjoisselälle vedet tulevat Tammerkosken kautta Näsijärvestä (Näsijärven reitti), jonka valuma-alue on 7642 km²[4]. Etelämpää Pyhäjärveen laskee Vanajavedeltä (Vanajaveden reitti), jonka valuma-alueen suuruus on 8641 km²[4]. Jälkimmäiseen laskevat vielä idästä Längelmäveden reitti ja Hauhon reitti. Pyhäjärvi laskee Nokianvirran eli Emäkosken kautta Kuloveteen ja sieltä edelleen Kokemäenjoen kautta Pohjanlahteen.[2]
Yleiskuvaus
Järven alueen suurimmalle kaupungille Tampereelle kuuluu Pyhäjärven pohjoisosan rantoja vähemmän kuin sen länsipuolella sijaitsevalle Nokialle, joka on kuntaliitosten myötä laajentunut lounaaseen Tottijärvelle asti. Se jakaakin Vesilahden kanssa Pyhäjärven länsirannat suurin piirtein puoliksi. Tampereen eteläpuolella sijaitseva Pirkkala jakaa Pyhäjärven itärannat Lempäälän kanssa. Akaaseen jää Pyhäjärven eteläisimmistä osista jäljelle vain pieni osuus rantaa.[1][5]
Pyhäjärven muoto on pitkien niemien ja saarien erikokoisiin selkiin jakama pitkä ja kaarevan muotoinen järvi. Järven pituus on sen kaarevaa muotoa seuraten vajaa 50 kilometriä. Järven pohjoisosan jakaa kahtia suuri saari Luoto, jonka pohjoispäässä on Sotkan taajaman kohdalla alle 50 metriä leveä salmi. Saaren eteläpäässä kulkee toinen yli 50 metriä leveä salmi Kaivanto. Tampereen ja Pirkkalan väliin sekä valtatien 3 katkaisemana Pyhäjärveen aukeaa laaja kymmenen kilometriä pitkä ja kolme kilometriä leveä selkä. Tampereen kautta järveen laskee Tammerkosken kautta tähän järvenosaan Näsijärven vedet. Tammerkosken viereen laskee Viinikanoja ja, siitä vähän etelämmäksi, Vihioja vetensä. Tampereen ja Pirkkalan kaupunkien rajaojana toimii Härmälänoja. Tämän vesialueen kaikki rannat ovat pieniä poikkeuksia lukuun ottamatta rakennettuja. Valtatie 3 lounaispuolelle jää seitsemän kilometriä pitkä ja enimmillään kolme kilometriä leveä järvenosa, jonka eteläinen osa on nimeltään Saviselkä. Nokialla ja Pirkkalankylää vastapäätä sijaitsee Pyhäjärven laskujoen Nokianvirran luusua ja sitä vastapäätä järveen laskee Savijoki. Pohjoisesta järveen laskee Vihnusjärven kautta Myllypuro ja Leppioja. Nokianvirtaan laskee suoraan Laajanoja pohjoisesta. Tämän järvenosan pohjoisrannat ovat lähes kaikki rakennettuja.[1][5]
Luodon ja etelämpänä sijaitsevien Avesaaren ja Palhon niemen väliin jää rikkonainen järvenosa, joka on niemien ja syvien lahtien rikkoma. Siinä sijaitsevat Luodon takana pieni Kaivannonselkä ja etelämpänä suuri Sorvanselkä. Luodon pohjoispuolella rantoja kiertää Sotkan taajamaa. Sorvanselästä länteen erottuu syvälle sisämaahan työntyvä osa, joka jää Vapalon saaren taakse. Sorvanniemen eteläpuolella sijaitsee Sorvan pieni taajama. Vapalon takana työntyy länteen Huhtaanselkä, joka päättyy luoteessa Lamminlahteen ja lounaassa Maivaselkään, jolla on perällä pitkä Jänijärven lahti. Tämän järvenosan rannat ovat peltovaltaisia. Vapalon eteläpuolelle jää pienempi Ruonanselkä.[1][5]
Avesaaren ja Salonsaaren eteen jäävät molemmilla noin kilometrin leveät salmet ja joiden välissä aukeaa suuri Säijänselkä. Se on kuusi kilometriä pitkä ja yhtä leveä. Siitä länteen työntyy Vakkalanselkä, jonne laskee Vassinjoki. Tämän alueen rannat ovat pääsääntöisesti peltomaata, joita kuitenkin rikkovat pienet mäkiset metsäsaarekkeet.[1][5]
Salonsaaren takana jatkuvat Kierimonsalmet, jotka aukeavat viljelysalueiden keskellä sijaitsevaan Toutoseen. Se on kahdeksan kilometriä pitkä selkä, joka on välillä jopa kaksi kilometriä leveä. Toutosen koillispuolelle jää kahden pitkän niemen väliin suuri lahdelma. Lounaaseen taas työntyy salmi, jonka takana aukeaa Sakaselkä ja jonka rannoilla sijaitsee Vesilahden kirkonkylä. Täältä voi jatkaa matkaa kaakkoon Kirkkolahteen tai luoteeseen Hintsasalmen kautta Laukonselälle. Laukonselältä pääsee etelään Alhonselälle, missä sijaitsee Narvan taajama ja jonne laskee Narvanjoki.[1][5]
Toutosen kaakkoispäähän, vajaa 100 metriä leveän Näppilänsalmen taakse, jää seitsemän kilometriä pitkä lahti, jossa on useita pienempiä selkiä ja niiden välissä jää kapeita salmia. Lahdenperä työntyy etelään päin ja siihen suuntaan mentäessä tulee ensimmäisenä vastaan Hulausjärvi, joka on kolme kilometriä pitkä ja alle kilometrin leveä. Himaussaaren kohdalla aukeaa länteen alle 100 metriä leveä Mantereenjärvelle johtava salmi, jonne laskee Koskenjoki. Himaussaaren eteläpuolelle jää pieni Sauvonselkä, josta voi jatkaa matkaa etelään kapeiden Rikalanjärven ja Sarkkilanjoen (salmi) kautta laajempaan Heinälahteen. Se muodostaa Pyhäjärvelle eteläisen perän. Kaikki rannat Toutosesta etelään ovat peltomaiden reunustamia.[1][5]
Toutosesta itään jää saaren ja mantereen väliin Hahkalanvuolle, jonka takana aukeaa Kirkkojärvi. Kirkkojärven pohjois- ja itärantoja kiertävät Lempäälän keskustaajaman asuinalueita. Kirkkojärven koillispäähän laskee Vanajaveden laskujoki Kuokkalankoski ja Kirkkojärven eteläpäähän laskee Hiidenvuolteelta Lempäälän kanava.[1][5]
Historiaa
Luonnonhistoriaa
Jääkauden loppupuolella mannerjäätikön reunan peräännyttyä seudun pohjoispuolelle Itämeren vesi peitti Pyhäjärven altaan ja sen ympäristön. Vesi ulottui noin 80 metriä Pyhäjärven nykypinnan yläpuolelle. Maankohoamisen seurauksena ympäristön pinnanmuodot nousivat ylemmäksi ja korkeimmat kohdat nousivat vedenpinnan yläpuolelle. Lopulta nykyinen järviallas, missä oli syvempää kuin muualla, erottui merenlahdeksi, joka kuroutui erilleen Itämerestä noin 9000 vuotta sitten. Kuroutumishetkestä alkaen järven laskukynnys on sijainnut nykyisellä paikallaan Nokianvirran uomassa. Kuroutumisen jälkeen maankuori on maankohoamisen epätasaisuudesta johtuen kallistunut kaakkoon päin, jonka vuoksi vedenpinta on kohonut lähes koko järven alueella. Voimakkainta vedennousu on ollut järven eteläpäässä, missä vedenpinta on noussut useita metrejä. Samalla, kun vedenpinta nousi, laajeni järviallas etelään ja tässä hitaassa tulvassa syntyivät Vesilahden ja Lempäälän matalat selät.[6]
Kuroutumisajankohdan aikoina Längelmäveden, Roineen ja Mallasveden vedet laskivat Pyhäjärven koillisosaan Kaukajärven kautta Viinikanlahteen. Tämä virtausuoma kuivui jo varhain ja uusi virtausuoma aukesi Valkeakoskelle 7500 vuotta sitten. Näsijärvi ei aluksi laskenut Pyhäjärveen vaan se laski Pohjanlahteen pohjoista Lapuanjokea myöden. Maan kallistumisen vuoksi Näsijärven eteläpää tulvi Pispalanharjun reunan yli ja puhkaisi Tammerkosken harjun matalimpaan kohtaan. Puhkeaminen on ollut raju, koska Näsijärven vedenpinta laski pari metriä ja Pyhäjärven vedenpinta vastaavasti kohosi pari metriä. Tulva hukutti alleen matalia rantoja ja soita. Niistä löydettyjen jälkien perusteella on kyetty ajoittamaan puhkeamisajankohta noin 7500 vuotta sitten.[6]
Pyhäjärvi on ollut siis järvenrannikkoa 6000 vuotta sitten vallinneen lämpökauden aikana, jolloin Etelä-Suomessa tavattiin runsaasti jaloja lehtipuita. Esimerkkinä voidaan mainita nykyään uhanalainen kynäjalava, jota esiintyy erityisesti Vanajaveden Valkeakoskella.[7]
Lähihistoriaa
1700-luvulla Pyhäjärven pohjoisrannat olivat pääasiassa metsää, mikä näkyy selvästi vuoden 1758 isojakokartassa. Tilanne muuttui, kun Tampereen kaupunki perustettiin vuonna 1779 ja rantoja otettiin asumis- ja teollisuuskäyttöön. Seudulla oli ennen kaupungin perustamista muutama talo, joista vuonna 1690 perustettu Hatanpään kartano oli huomattavin ja Pyynikillä sijainnut talo oli toinen. Näiden peltomaat sijaitsivat Tammerkosken rannoilla ja Hatanpäänniemellä.[8]
Järvialueella on liikennöinyt muun muassa Hopealinjan vesibussireitti[9].
Katso myös
Luettelo Suomen sadasta suurimmasta järvestä
M/S Silver Sky

Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Tom Frisk, Ämer Bilaletdin, Heikki Kaipainen, Arto Paananen ja Anu Peltonen| title = Pyhäjärven kunnostustarpeen selvitys| location = Tampere| publisher = Pirkanmaan ympäristökeskus| year = 2007| version = Pirkanmaan ympäristökeskuksen raportteja 3/2007| id = ISBN 978-952-11-2747-2 (painettu) ISBN 978-952-11-2752-6 (pdf)| format = [ Julkaisun verkkoversio]| accessdate = 20.6.2009}}
Viitteet

Aiheesta muualla

*


Muovijäte on yleisesti mitä tahansa muovia sisältävää jätettä. Järjestäytyneessä jätehuollossa muovijäte voi olla kerättävä jätejae, joka sisältää vain tiettyjä sopivia muovilaatuja. Luontoon päätynyt muovi lasketaan saasteeksi. Vuodessa tuotettavasta noin 90 miljardista kilosta muovia noin 10 prosenttia päätyy meriin.[1] Lisäksi sitä on hengitysilmassa.
Muovijätettä syntyy paljon, koska muovi on huokeaa valmistaa ja monikäyttöistä. Lisäksi se on verrattain hyvin ympäristössä säilyvää verrattuna moniin aiempiin vastaaviin tuotteisiin käytettyihin materiaaleihin, kuten puuhun, nahkaan tai paperiin. Koska kuluttajien käyttäytyminen ja jätehuolto eivät monissa maissa ole pysyneet muovien kulutuksen vauhdissa, luontoon heitetty muovijäte on merkittävä ympäristöongelma.
Muovijätettä syntyy runsaasti hajautetusti kuluttajakäytössä, koska muovia käytetään paljon pakkauksissa ja myös itse tuotteissa. Pakkauksista tulee välittömästi jätettä, minkä lisäksi monet muoviset tuotteet ovat lyhytikäisiä.
Muovijäte saasteena

Muoveja on monenlaisia, mutta pääosin muovi hajoaa luonnossa hyvin heikosti ja päätyy saasteeksi. Vaikka muovikappale hajoaisi pieniksi silmin näkymättömiksi palasiksi, sen osaset säilyvät ja muodostuu niin kutsuttua mikromuovia, jonka osaset ovat mikrometri-luokkaa. Lisäksi jotkin tuotteet kuten kosmetiikka voivat sisältää mikromuovia jo valmiiksi.[2]
Greenpeacen mukaan 10prosenttia käytetystä muovista (100 miljoonaa tonnia vuodessa) päätyy mereen ja suurin osa siitä vajoaa meren pohjaan. Mereen joutuvasta muovista viidesosa tulee laivoista ja loput maalta, varsinkin tuulen mukana kaatopaikoilta.[3] Maailman meriin joutuu muovijätettä yli 500tonnia tunnissa.[4]
Suurimpia merten roskaajia ovat Kiina, Indonesia, Filippiinit, Vietnam ja Thaimaa.[1] Näistä viidestä maasta tulee 60 prosenttia merten muoviroskasta.[1] Suurimpia syypäitä merten muovittumiseen ovat kaatopaikat merten ja jokien läheisyydessä, teollisuus, jätevedet ja turistit sekä puutteellinen jätehuolto[1].
Mikromuovi
Mikromuovi on mikroskooppisen pieniksi kappaleiksi hajonnutta muovia tai jo valmiiksi sellaista esimerkiksi kosmetiikassa.
Mikromuovia tulee vesistöihin useista lähteistä.[5] Sitä syntyy, kun muovijätteet hajoavat. Mikromuovia irtoaa myös käytön aikana kohteista kuten vaatteista ja talomaaleista.[5] Oslon edustan vesistöissä tehdyn tutkimuksen mukaan autoliikenne olisi suurin yksittäinen mikromuovin lähde.[5] Renkaat jauhavat pinnoilta muovia ja se päätyy sadevesikaivojen kautta vesistöihin.[5]
Riittävän pieni mikromuovi voi läpäistä myös esimerkiksi juomaveden puhdistuksen.[5] Se kuinka pieneksi muovi lopulta pidemmän ajan kuluessa hajoaa on avoin tutkimuskohde.[5]
Mikromuovia on todettu myös hengitysilmassa. Tämän terveysvaikutuksista ei ole vielä täsmällistä tietoa.[6]
Muovijätteen aiheuttamat ongelmat
Monet muoviroskat aiheuttavat luontoon joutuessaan vakavia ympäristöhaittoja. Arviolta miljoona merilintua ja satatuhatta merinisäkästä kuolee muovijätteiden vaikutuksesta.[1]
Esimerkiksi irrallaan ajelehtivat muoviset kalaverkot ja muut roskat aiheuttavat runsaasti merieläinten kuolemia. Muoviroskat tukkivat myös viemäreitä ja aiheuttavat siten tulvia muun muassa Bangladeshissa.[7] Näistä syistä monet maat ovat esimerkiksi pyrkineet rajoittamaan muovipussien käyttöä.
Mikromuoveihin sitoutuu ympäristömyrkkyjä.[2] Esimerkiksi kalojen syödessä mikromuovia voi osa myrkystä siirtyä niiden kudoksiin.[2]
Tyynenmeren jätepyörre

Pohjoiselta Tyyneltämereltä löydettiin 1990-luvun lopussa laaja, merivirtojen kasaama jätekeskittymä. Se sisältää arviolta 100 miljoonaa tonnia jätettä, josta 90prosenttia on muovia. Muovi on jauhautunut hyvin pieniksi hitusiksi, ja sen poistamista alueelta pidetään lähes mahdottomana. Vastaavia jätepyörteitä löytyy kaikista valtameristä, suurimmilla merillä Tyynellä ja Atlantilla eteläinen ja pohjoinen sekä Intian valtamerellä eteläinen.[8][1]
Torjunta
YK:lla on ollut jo vuodesta 1982 lähtien merioikeuksia käsittelevä sopimus, jonka yhtenä osana on meriä koskevan jätteen ongelma.[1]
Lähinnä makroskooppisen pinnassa vielä kelluvan muovijätteen poistamiseksi kehitetään tekniikoita.[1]
Muovin kierrätys
Teollisuuden tuotannossa syntyvää muovijätettä kierrätetään paljon. Kuluttajien käytöstä syntyvää muovijätettä on vaikeaa kierrättää uusiomuovin raaka-aineena, koska muoveja on niin monta lajia, että erilaatuiset muovit pitäisi lajitella. Muovilaadun kertoo kierrätysmerkki. Soveltuvin osin muovijätettä käytetään myös polttoaineena, järjestäytyneimmin erityisissä jätteenpolttolaitoksissa.
Muoveja voi kierrättää myös kemiallisesti. Kemiallisessa kierrätystavassa muovit hajotetaan peruskemikaaleikseen kuumuudella tai kemiallisella käsittelyllä. Käsittelyssä syntyy monomeereja tai muita tuotteita, joita voidaan yhdistää polymeereiksi tai käyttää muihin sovelluksiin. Kemiallinen kierrätys jaetaan yleensä termolyysiin ja solvolyysiin. Termolyysiä kutsutaan myös termokemialliseksi kierrätykseksi. Termolyysi perustuu kolmeen pääprosessiin: pyrolyysi, kaasutus ja hydraus. Solvolyysissä käytetään liuottimia ja  maltillisempia lämpötiloja kuin termolyysissä.
Lähteet

Luokka:Jätteet
Luokka:Saastuminen


Krimin sota eli itämainen sota[1] käytiin Venäjän sekä Osmanivaltakunnan, Britannian, Ranskan ja Sardinian muodostaman liittouman välillä vuosina 1853–1856.[2]
Krimin sota oli siirtomaakauden suurimpia eurooppalaisia sotia. Sodan lopulla Britannia liittolaisineen saavutti asettamansa sotatavoitteet, mutta kokonaisuutena Krimin sodasta on vaikea löytää selvää voittajaa.
Sotaa johdettiin huolimattomasti, ja sille olivat tyypillistä logistiset ongelmat sekä välinpitämättömyys sotilaiden palvelusoloista. Krimin sota oli myös ensimmäinen suuri sota, jossa joukkotiedotusvälineet vaikuttivat poliittisiin prosesseihin erityisesti Britanniassa.[3] Tämän mahdollistivat lennättimen käyttöönotto, jonka ansiosta tiedonvälitys sanoma- ja aikakauslehtiin oli aiempaa nopeampaa, sekä sotatoimialueelta otetut valokuvat ja tehdyt piirrokset.
Sotaa käytiin pääasiassa Krimin niemimaalla ja Balkanilla, mutta myös Itämerellä (Oolannin sota), Venäjän Tyynenmeren rannikolla ja Vienanmerellä.
Sodasta käytettiin yleisesti nimeä ”itämainen sota” aina toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan asti, kunnes nimeksi vakiintui ”Krimin sota”, kun historioitsija Jevgeni Tarle yhdisti kirjoissaan sodan toisen maailmansodan Krimin taisteluihin.[4]
Yleiskatsaus sodan tapahtumiin
Sodan syyt
Krimin sota sai alkusysäyksensä Venäjän ortodoksien ja Osmanien valtakunnan kiistasta Venäjän vaadittua osmaneja hyväksymään Venäjän keisarin kaikkien osmanien valtakunnassa asuvien kristittyjen suojelijaksi.
Ennen tätä vaatimusta olivat vuonna 1850 riidan aloittaneet ranskalaiset roomalaiskatoliset ja venäläis-ortodoksiset munkit, joilla oli erimielisyyksiä Betlehemissä sijaitsevan Jeesuksen syntymäkirkon ja toisen kirkon hallinnasta Jerusalemissa.[5] Puolustaakseen ortodokseja Nikolai I ryhtyi painostamaan osmaneja pyrkien näin vaikuttamaan tilanteeseen ortodoksien hyväksi katolilaisia vastaan. Ranskassa presidenttinä vallan kaapannut keisari Napoleon III puolestaan tuki latinalaismunkkeja. Britannia liittoutui Ranskan kanssa ehkäistäkseen Venäjän vaikutusvallan kasvua Osmanien valtakunnan kustannuksella Mustallamerellä kohti Välimerta.[6]

Venäjä miehittää Valakian ja Moldavian pantiksi
Kiista aiheutti väkivaltaista mellakointia alueella ja näiden tapahtumien varjolla osmanien painostamiseksi tsaari Nikolai I miehitti Valakian ja Moldavian, puoli-itsenäiset osmanien vasallivaltiot nykyisen Romanian alueella.
Miehitys johti osmanien sodanjulistukseen Venäjälle loppuvuodesta 1853. Osmanit eivät olisi uskaltaneet julistaa sotaa Venäjälle, elleivät he olisi olleet varmoja Ison-Britannian ja Ranskan tuesta.
Venäjän toiminta uhkasi myös Ison-Britannian ulkopoliittisia intressejä. Britit halusivat pitää Venäjän laivaston poissa Välimereltä estämällä Venäjää saamasta haltuunsa Turkin kapeikkoja, ja rajoittaa Venäjän vallan kasvua Intian pohjoispuolella. Ranskan Napoleon III taas oli kiinnostunut palauttamaan Ranskalle sen Napoleon Bonaparten tappion myötä menettämän arvovallan. Näin ollen Britannia tarjosi yhdessä valloitusintoisen Ranskan kanssa joukkojaan osmanien tueksi.
Sotatoimien alku
Lontoossa huolestuttiin toden teolla, kun venäläisten onnistui saartaa ja tuhota 30. marraskuuta 1853 osmanien laivasto Sinopen satamaan.
Sinopen taistelu
13. marraskuuta 1853 Turkin Mustanmeren laivaston aluksia lähetettiin Sinopeen. Amiraali Osman pasha oli kieltänyt ampumasta venäläisiä, elleivät nämä ammu ensin. Kuusi venäläistä laivaa Sevastopolista purjehti juuri linnoituksen edestä, mitä vastaan Osman pasha protestoi. Osman varoitti venäläisiä, että mikäli tilanne jatkuu samana ja elleivät osmanit saa vahvistuksia, voi Venäjän keisarillista laivastoa kohdata onnettomuus. Aamulla 30. marraskuuta venäläiset esittivät uhkavaatimuksen, jonka mukaan osmanien olisi pitänyt antautua ja nostaa sen merkiksi valkoinen lippu. Osman ampui vastaukseksi ja venäläiset laivat tuhosivat Sinopessa olleet turkkilaisalukset. Lisäksi 3000 turkkilaista kuoli.
Venäjän mahti Mustallamerellä huolestuttaa britit

Bosporinsalmi näytti olevan joutumassa Venäjän hallintaan. Pitkän diplomaattisen nokittelun päätteeksi Krimin sota alkoi toden teolla, kun Iso-Britannia ja Ranska julistivat sodan Venäjälle 28. maaliskuuta 1854.
Englantilais-ranskalaiset maajoukot saapuivat Balkanille maaliskuussa 1854. Englantilaisia johti Waterloon taistelun veteraani, Lordi Raglan ja ranskalaisia siirtomaasotien kenraalit Jacques Leroy de Saint Arnaud ja François Certain Canrobert.
Sotaretken alkuperäisenä tarkoituksena oli ollut pakottaa Venäjä vetämään joukkonsa pois alueelta ja tässä onnistuttiinkin ensimmäisten kuuden sotakuukauden aikana. Saavutetut voitot vahvistivat liittolaisten uskoa sotilaalliseen paremmuuteensa ja niinpä sotatoimet päätettiin ulottaa koskemaan Krimin niemimaata ja ennen kaikkea siellä sijainnutta Sevastopolin kaupunkia, joka oli Venäjälle elintärkeä laivastotukikohta.
Sotatoimet Krimin niemimaalla
Syyskuussa 1854 liittolaisten joukot nousivat maihin Pohjois-Krimillä ja marssivat taistellen kohti Sevastopolia. Sodan ensimmäinen merkittävä kamppailu käytiin Almajoella, jossa venäläiset epäonnistuivat yrityksessään pysäyttää liittolaisarmeijoiden eteneminen. Venäläiset vetäytyivät sisämaahan päin ja liittoarmeija piiritti massiivisesti linnoitetun Sevastopolin kaupungin 20. syyskuuta 1854.
Almajoen häviöstä palautuneet venäläiset ryhmittyivät uudelleen ja muodostivat uhan liittoarmeijan huoltoyhteyksille ja erityisesti Balaklavan elintärkeälle satamakaupungille.

25. lokakuuta 1854 venäläiset hyökkäsivät Balaklavaan. Huonosti johdetun ja komentajien keskinäisestä rettelöinnistä kärsineen puolustuksen onnistui vain valtaisin menetyksin pysäyttää venäläisten hyökkäys ja varmistaa Balaklavan säilyminen huollon elämänlankana.
Balaklavan taistelussa tapahtui brittien taktisen taitamattomuuden takia yksi sotahistorian tunnetuimmista epäonnistumisista – englantilaisen kevyen ratsuväen rynnäkkö, jossa ratsuväki eteni rämäpäisesti laaksossa, jota venäläisten tykistöasemat ympäröivät kolmelta taholta. Valtavan tulituksen kohteeksi joutuneista seitsemästäsadasta ratsumiehestä vajaat kaksisataa selvisi takaisin omille linjoilleen. Tapaus saavutti suurta huomiota maailmalla, joka seurasi sotaa ensimmäistä kertaa erittäin pienellä viiveellä lehdistön kautta, koska lennätin uutisten välittämiseen oli keksitty.

Balaklavan tappion jälkeen venäläiset yrittivät vielä kertaalleen murtaa Sevastopolin piirityksen Inkermanin taistelussa 5. marraskuuta 1854, mutta onnistuivat vain aiheuttamaan molemmille osapuolille valtaisia tappioita. Kuusi tuntia kestäneen taistelun jälkeen kokonaistappiot osapuolilla olivat 16000 kaatunutta ja haavoittunutta. Tämän jälkeen sota muuttuikin asemasodaksi.

Vuosien 1854–1855 talvi paljasti julmalla tavalla puutteet liittoarmeijoiden huollossa ja ennen kaikkea brittisotilaat saivat kärsiä loputtomia tuskia puutteellisen sairaanhoidon, vaatetuksen ja muonituksen takia. Englanti ja Ranska lähettivät Krimille maavoimia yhteensä 450000 miestä, joista 25600 kaatui taistelussa ja 38800 kuoli tauteihin. Kuvat ja raportit sotilaiden kärsimyksistä levisivät laajalti lehdissä ja vaikuttivat suuresti sotivien maiden kansalaismielipiteeseen ja sisäpolitiikkaan. Esimerkkinä voidaan mainita Florence Nightingale, rikkaan brittiläisen perheen tytär, joka lehtien kertomuksista kauhistuneena lähti järjestämään sotilaiden terveydenhoitoa Krimin sotatantereille. Florence Nightingalea on kutsuttu nykyaikaisen sotilassairaanhoidon äidiksi.
Tammikuussa 1855 Itävalta uhkasi liittyä liittolaisten puolelle, mikä aiheutti venäläisten vetäytymisen Valakian ja Moldavian alueilta. Venäläisten vetäytymisen jälkeen Itävalta miehitti alueet elokuussa 1855.
Piiritystoimissa viruvien sotilaiden helpotukseksi Sevastopolin kaupunki antautui 8. syyskuuta 1855. Sevastopolin kukistuminen merkitsi käytännössä sotatoimien päättymistä, vaikka venäläisten onnistui vielä voittaa turkkilaiset Kaukasiassa.
Pariisin rauha 1856
Krimin sota sai päätöksensä Pariisissa, jossa allekirjoitettiin 30. maaliskuuta 1856 Pariisin rauhansopimus. Sopimuksen nojalla Sevastopol palautettiin Venäjän keisarikunnalle, joka luopui vaatimuksista, että Osmanien valtakunnan tulisi tunnustaa Venäjän keisari kaikkien kristittyjen suojelijaksi Osmanien valtakunnassa, Moldova ja Valakia jäivät autonomisina osmanien alaisiksi valtioiksi, Mustameri ja Ahvenanmaa demilitarisoitiin. Käytännössä tämä tarkoitti kieltoa korvata brittilaivaston rikki tykeillään ampuma Bomarsundin linnoitus uudella linnoituksella.
Kokonaisuudessaan rauha ei vakauttanut aluetta poliittisesti. Jo 1700-luvulta jatkuneet Venäjän ja Osmanien sodat jatkuivat. 1700-luvulla Venäjä ja Turkki olivat vastakkain suuressa Pohjan sodassa 1700–1721, Venäjän–Turkin sodissa 1735–1739, 1768-1774, 1787–1792 sekä 1800-luvun alussa 1806–1812 sekä Kreikan vapaussotaan liittyen 1828–1829. Voimistuva Venäjä valtasi heikentyneeltä Osmanien valtakunnalta alueita, mihin se pyrki tilaisuuden tullen vastaamaan.
Aleksanteri II vakuuttui kuitenkin siitä, että Krimin sota oli paljastanut perusheikkouksia Venäjän valtiossa, mitkä osaltaan johtivat uudistuksiin Venäjällä, muun muassa 55000000 maaorjan vapauttamiseen.
Yhteiskunnan vapautuminen ja teollistuminen alkoivat muodostaa Venäjällä modernisoimiseen tähdänneiden zapadnikkien nousun, mihin pyrkivät vastaamaan perusvenäläisyydestä ammentavat kansallismieliset panslavistit, jotka näkivät Venäjän kaikkien slaavien suojeluvaltiona niin länttä kuin islamilaista Osmanien valtakuntaa vastaan. Korostetuimmin tämä näkyi Balkanilla, josta muodostui 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa Euroopan politiikan ruutitynnyri.
Seuraava Venäjän ja Osmanien valtakunnan välinen sota käytiin runsaat 20 vuotta myöhemmin 1877–1878. Turkki liittyi myös ensimmäiseen maailmansotaan keskusvaltojen puolelle, mutta ei kärsinyt tappiota Venäjälle Brest-Litovskin rauhan vuoksi. Toisessa maailmansodassa 1939-1945 Turkki pysyi puolueettomana.
Oolannin sota Suomessa

Sodan aikana brittiläis-ranskalainen laivasto kävi tuhoamassa Bomarsundin linnoituksen Ahvenanmaalla, Svartholman merilinnoituksen Loviisan eteläpuolella sekä Ruotsinsalmen merilinnoituksen Kymissä (nyk. Kotkassa). Myös Viaporin linnoitusta Helsingin edustalla pommitettiin 46 tunnin ajan mereltä. Sotatoimet ulottuivat Kokkolaan ja Ouluun saakka.
Oulusta ja Raahesta saadut tiedot saivat kokkolalaiset varautumaan kauppaneuvos Anders Donnerin varustamina. Ennen brittien tuloa Vaasasta oli tullut avuksi kaksi venäläistä komppaniaa.
HMS Vulture</i>sta ja HMS Odinista laskettiin vesille yhdeksän maihinnousuvenettä, joista osa oli varustettu kanuunoin. Yhdellä veneellä Halkokarille rantautuneet luutnantti Wise ja luutnantti Burton vaativat satamassa olevien laivojen ja olemattoman lautan sekä Venäjän laivastoa huoltavan omaisuuden luovuttamista brittiläisten haltuun. Pormestari Roos ja kauppaneuvos Donner tulkkina toimineen merikapteeni Wiklundin avustuksella torjuivat vaatimuksen.
Brittiläiset lähtivät hyökkäämään. Kenraali A. J. von Wendtin johdolla puolustajat kaatoivat makasiinien väliin pystytetyn valeaidan ja alkoivat ampua. Salmi oli katkaistu pystyttämällä puita, ja merelle näytti, että vesiväylä päättyisi. Lisäksi veneiden esteeksi oli vedetty kettinki estämään niiden pääsy Kokkolan rantaan Polttimoniemen ohitse. Maihinnousuhyökkäyksen epäonnistuessa alkoivat HMS Odin ja HMS Vulture ampua tykkitulta, mutta se ei osunut puolustajiin.
HMS Odinin laivalääkäri Edward Creen päiväkirjamerkintöjen mukaan brittiläiset eivät olleet odottaneet suomalaisten kykenevän puolustautumaan ja kuulivat myöhemmin kahden venäläisen rykmentin tulleen avuksi. Puolustajat olivat avanneet päiväkirjamerkintöjen mukaan tulen kauppamakasiinien välistä kaatamalla lauta-aidat, jotka oli siihen yllätystä ja puolustusta varten rakennettu. Kiväärien lisäksi brittiläisiä tulitettiin myös kahdella kenttätykillä. Maihinnousuveneet joutuivat perääntymään, vaikka vastasivat tuleen. HMS Vulturen tykillä varustettu vene, jossa oli 20 miestä, sai osuman. Brittiläisten henkilötappiot olivat kolme upseeria ja viisitoista matruusia kaatuneina ja kolme upseeria ja 31 matruusia vankeina.
Puolustajien sotasaaliiksi jäi yksi maihinnousuvene, jonka miehistö joutui vangiksi. Väestö otti sotasaalista ja nautti sotasaaliiksi saamaansa viiniä. Kasakat olivat alkoholin vaikutuksen alaisina toista päivää eivätkä kyenneet huoltamaan hevosiaan kunnolla. Voitto kulminoitui kansanjuhlaksi.
Sotatoimia Itämerellä kutsutaan Suomessa Oolannin sodaksi Ahvenanmaan ruotsinkielisen nimen Åland mukaan.
Krimin sota ja tiedonvälitys
Krimin sodassa otettiin käyttöön ja vaikutti ensimmäistä kertaa uusi tiedonvälityksen keksintö, lennätin. Sitä ei osattu vielä kontrolloida ja sotakentiltä suoraan ja nopeasti saatavat tiedot kaatoivat muun muassa Britanniassa lordi Aberdeenin hallituksen. Palmerstonista tuli pääministeri hänen jälkeensä.
Manner-Suomen ensimmäinen optinen lennätin rakennettiin Suomenlahden rannikolle Krimin sodan aikana 1854-1855 alkaen keisarillisella asetuksella, jonka kenraalikuvernööri Aleksandr Sergejevitš Menšikov sai tiedoksi 23. helmikuuta 1854. Rakennustöiden johtajaksi määrättiin vuoteen 1853 Viipurin läänin kuvernöörinä toiminut kenraalimajuri ja vapaaherra Casimir von Kothen. Hangosta Pietariin rakennettiin 42 optista lennätinasemaa. Oolannin sodan vihamielisyydet taukosivat elokuuksi 1854, mutta määräys jatkon rakentamisesta lännemmäs annettiin jo seuraavana vuonna.[7]
Lähteet

Citation error, replace with{{cite book| author = Wallin, Väinö| title = Itämainen sota Suomessa| location = Porvoo| publisher = WSOY| year = 1905}}
Viitteet

Aiheesta muualla

*
Luokka: Autonomiseen Suomeen vaikuttaneet sodat
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit


Half-Life 2 (tyyliteltynä HλLF-LIFE2 ja lyhennettynä HL2) on Valve Corporationin kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on jatko-osa Half-Lifelle. Peli ilmestyi alun perin Microsoft Windowsille, mutta myöhemmin siitä julkaistiin myös Xbox-versio. Peli julkaistiin Xbox 360:lle ja PlayStation 3:lle The Orange Box -pelikokoelmassa, jossa on alkuperäisen Half-Life 2:n lisäksi myös lisäosat Episode One ja Episode Two sekä pelit Portal ja Team Fortress 2. Pelistä on myöhemmin julkaistu myös OS X- (2010) ja Linux-versiot (2013).[1]
Half-Life 2:n kehittäminen alkoi jo vuonna 1999, mutta syyskuussa 2003 Valven tietokoneet joutuivat tietomurron kohteiksi ja pelin lähdekoodi vuoti internetiin. Pelin kehitys oli muutenkin myöhässä, joten koodivuoto johti pelin julkaisun lykkäämiseen.[2] Half-Life 2 julkaistiin 16. marraskuuta 2004. Peli osoittautui suurmenestykseksi niin arvosteluissa kuin myyntilistoillakin.[3][4]
Half-Life 2:n julkaisun aikoihin ilmestyi pelin grafiikkamoottorille käännetty Counter-Strike -modi, joka tunnetaan nimellä Counter-Strike: Source. Myöhemmin peliä varten julkaistiin moninpelin sisältävä Half-Life 2: Deathmatch sekä HDR-teknologiaa esittelevä yhden pelikentän mittainen Half-Life 2: Lost Coast.
Pelin ensimmäinen jatkoepisodi Half-Life 2: Episode One ilmestyi 1. kesäkuuta 2006. Seuraava episodi Half-Life 2: Episode Two ilmestyi Steam-palveluun 10. lokakuuta 2007.
Pelaaminen

Half-Life 2:n pelimekaniikka muistuttaa suuresti alkuperäistä Half-Lifea. Kyseessä on ensimmäisen persoonan ammuntapeli, jossa pelaaja omaksuu fyysikko Gordon Freemanin roolin ja taistelee vihamielisiä sotilaita ja hirviöitä vastaan. Ongelmanratkaisutehtävillä on pelin aikana myös keskeinen rooli. Vaikka pelaaja toimiikin yleensä yksin, pelissä on myös tilanteita, joissa pelaajan rinnalla taistelee tekoälyn ohjaamia liittolaisia. Pelaajan asevalikoimaan kuuluu kaksitoista erilaista asetta, esimerkiksi lähitaisteluun soveltuva sorkkarauta ja painovoiman kumoava ase, Gravity Gun, jolla voi poimia ympäristön objekteja ja ampua niitä vihollisia päin. Pelissä on myös muita aseita, kuten haulikko ja pistooli. Edeltäjästään poiketen Half-Life 2 sisältää tilanteita, joissa pelaaja pääsee ohjaamaan ajoneuvoja. Pelaaja voi edetä kanava-alueen vesistössä hydrokopterilla ja Valtatie 17:llä buggy-jeepillä.
Half-Life 2 pohjautuu Valve Corporationin suunnittelemaan Source-pelimoottoriin, joka on kehitelty Havok-fysiikkamoottorin avulla. Source mahdollistaa Half-Life 2:n laajat pelialueet ja todentuntuisen fysiikanmallinnuksen. Pelin fysiikanmallinnusta hyödyntää erityisesti Freemanin varustukseen kuuluva, nollapiste-energiaan viittaava ”painovoimamanipulaattori” ( tai Gravity Gun), jonka avulla pelaaja kykenee muiden muassa paiskomaan esineitä vihollisia kohti, tarttumaan kaukaisissa paikoissa sijaitseviin terveys- ja ammuspakkauksiin sekä käyttämään nostamiaan esineitä kilpenä. Pelissä on myös päättelykykyä vaativia pulmia, joiden ratkaisu yleensä pohjautuu fysiikanmallinnukseen.
Pelin pääasiallisena vihollisena toimii Combine-niminen muukalaisimperiumi, jonka asevoimat koostuvat muunnelluista ihmisistä, biomekaanisista koneista ja roboottisista aseista. Pelissä on myös joukko alkuperäisestä Half-Lifesta tuttuja hirviöitä, kuten ihmisiä zombeiksi muuttavat pääravut (). Pelissä esiintyy myös uusi hirviörotu, hyönteismäiset muurahaisleijonat (), jotka tosin pelin myöhemmässä vaiheessa toimivat Freemanin liittolaisina.
Alkuperäisen Half-Lifen tavoin peliä ei ole jaettu erillisiksi kentiksi, vaan kaikki peliympäristöt on linkitetty toisiinsa. Pelissä ei myöskään ole minkäänlaisia välivideoita, vaan kaikki tilanteet on toteutettu pelin omalla grafiikkamoottorilla. Gordon on ns. hiljainen päähenkilö, joten hän ei puhu kertaakaan koko pelin aikana.
Tarina

Prologi

Alkuperäisessä Half-Lifessa Black Mesan tutkimuslaitoksessa pelin päähahmo ja tiedemies Gordon Freeman suorittaa huippusalaisen teleportaatiokokeen, joka kuitenkin epäonnistuu ja johtaa resonanssikaskadina tunnettuun ilmiöön. Sen myötä Xen-nimisestä ulottuvuudesta saapuneet hirviöt hyökkäävät laitokseen, tappaen sen henkilökuntaa. Yhdysvaltain hallitus saa pian tietää laitoksen tapahtumista ja lähettää armeijan eliminoimaan kaiken elollisen sisältä Black Mesasta. Freeman selviytyy Lambda-kompleksiin, ja onnistuu tuhoamaan Xen-muukalaisia johtaneen Nihilantin. Heti tämän jälkeen Freeman kohtaa salaperäisen ”G-Manin”, joka asettaa hänet staasitilaan. Itse Black Mesa tuhoutuu ydinräjähdyksessä, ja tiettävästi vain muutama ihminen onnistuu pakenemaan elossa Gordonin lisäksi laitoksesta.
Half-Life 2 sijoittuu pelisarjan maailman aikajanassa noin 20 vuotta alkuperäisen pelin tapahtumien jälkeen. Tuossa ajassa Maata on kohdannut suuri mullistus, jolloin Nihilantin tuhoutumisen jälkeen vallanhimoinen Combine-imperiumi saapui Xenistä Maahan ja kukisti ihmiskunnan kehittyneemmän teknologiansa ansiosta niin sanotussa ”Seitsemän tunnin sodassa” (). Black Mesan johtaja, tohtori Wallace Breen, onnistui kuitenkin puhumaan ihmiskunnan puolesta Combinen johdolle. Breenin ansiosta Combine muutti suunnitelmiaan ihmiskunnan suhteen; nyt Combinen tavoitteena ei ollutkaan hävittää ihmiset sukupuuttoon, vaan assimiloida ihmiskunta orjatyövoimaksi ja osaksi valtaisaa armeijaansa. Combine päätti myös käyttää Maapallon luonnonvaroja oman imperiuminsa laajentamiseen ja kehittämiseen. Breen asetettiin Maan yksinvaltiaaksi, mutta koska hän pelaa asemansa avulla omaan taskuunsa, useimmat ihmiset pitävät häntä pelkkänä nukkehallitsijana.
Pelin taustatarinaa ei kerrota pelaajalle, sillä pelihahmoille Combinen miehitys on ollut yleistä tietoa, ja he uskovat Freemanin olevan tietoinen Black Mesan tuhon jälkeisistä tapahtumista. Seitsemän tunnin sodasta ja Combinen miehitysvallan alusta vihjaavat ainoastaan Black Mesa Eastissä nähtävät sanomalehdet, jotka roikkuvat Eli Vancen laboratorion seinällä. Half-Life 2:n tarinan kirjoitti aikaisempien Half-Life-pelien tavoin tieteiskirjailija Marc Laidlaw.

Maailma

Half-Lifen 2:n tapahtumat sijoittuvat enimmäkseen Kaupunki 17 -nimiseen () kaupunkiin ja sen lähiympäristöön. Combine on nimennyt Maapallon kaupungit neuvostotyyliin numeroittain ja rakentanut niihin erilaisia valvonta- ja kurinpitojärjestelmiä. Kansalaiset tarvitsevat erityislupia päästäkseen energiakenttien läpi, leijuvat skannerirobotit ottavat valokuvia ihmisistä ja kerrostalohuoneistojen ovet on lukittu Combinen erityislukoilla. Lukuisat merkit, kuten kyrillisen kirjaimiston käyttö tienviitoissa, viittaavat Kaupunki 17:n sijaitsevan jossakin Itä-Euroopassa. Kaupungin arkkitehtuuri on saanut vaikutteita muiden muassa Budapestista, Sofiasta ja Pietarista.
Huomattavin merkki Combinen vallasta Kaupunki 17:ssä on kuitenkin Linnoitus (), uhkaavan näköinen ja noin kolme kilometriä korkea pilvenpiirtäjä, jossa sijaitsee muiden muassa tohtori Breenin toimisto. Linnoitus on Combinen päämaja Kaupunki 17:ssä, ja tohtori Breen lähettää sieltä kaupunkilaisille Combinea ylistäviä propagandapuheita. Kaupunki 17:n kaduilla partioi Combinen siviilisuojelujoukkojen (, ”CP”) jäseniä, jotka toimivat eräänlaisina sotilaspoliiseina ja joiden tehtävänä on rajoittaa kansalaisten ulkonaliikkumista näiden yksilöllisten liikkumisoikeuksien mukaisesti. Siviilisuojelun jäsenet ovat tavallisia ihmisiä, jotka ovat parempien asuinpaikkojen ja laadukkaamman |ravinnon toivossa alistuneet Combinen alaisuuteen.
Combinen varsinaisia sotilaita ovat militaristisen Overwatch-järjestön jäsenet, jotka on aivopesun ansiosta koulutettu täydellisen kuuliaisiksi Combinelle ja joiden kehoja on muokattu kyberneettisillä implanteilla. Overwatchia tukevat Combinen kehittämät biomekaaniset sotakoneet sekä ihmiskunnan teknologian pohjalta kehitetyt aseet, kuten lentävät tykkialukset, ketterät taisteluhelikopterit, panssaroidut miehistönkuljetusajoneuvot ja Maailmojen sodan tripodeja muistuttavat kolmijalkaiset Strider-sotakoneet.
Kaikki ihmiset eivät kuitenkaan ole alistuneet Combinen hirmuhallinnon alaisuuteen, vaan Kaupunki 17:ssä toimii myös pieni mutta alati kasvava vastarintaliike, johon Gordonkin pelin aikana liittyy.
Kaupunki 17 ei ole pelin ainoa peliympäristö. Black Mesa Eastista pelaaja joutuu Ravenholmin pikkukaupunkiin, joka oli entinen Kaupunki 17:stä paenneiden kansalaisten piilopaikka. Combine sai kuitenkin tietää tästä ja pommitti Ravenholmia päärapuammuksin, minkä seurauksena asukkaat kuolivat tai muuttuivat zombeiksi. Ravenholmin jälkeen pelaaja pääsee Combinen valvomalle valtatie 17:lle, jossa voi huomata, kuinka Combine on alkanut kuluttaa Maan luonnonvaroja — merenpinta on laskenut huomattavasti ja eroosio on syövyttänyt maaperää. Valtatie 17:n jälkeen pelaaja lopulta saapuu Nova Prospektiin, entiseen vankilaan, jonka Combine muutti vangittujen vastarintataistelijoiden säilytyspaikaksi.
Juoni
Pelin alussa G-Man ilmestyy Gordon Freemanin luokse ja puhuu hänelle hallusinaation kaltaisessa näyssä, minkä jälkeen Gordon pääsee vapaaksi pysähdystilasta ja ilmestyy Kaupunki 17:n rautatieasemalle saapuneeseen matkustajajunaan. Rautatieasemalla siviilisuojelun poliisit vievät hänet kuulusteluun. Kuulustelun aloittanut poliisi paljastuu valepukuiseksi Barney Calhouniksi, joka on entinen Black Mesan turvamies ja Combinen sortovallan vastaisen vastarintaliikkeen jäsen. Barney ottaa yhteyden tohtori Isaac Kleineriin ja kertoo Freemanin saapumisesta kaupunkiin, minkä jälkeen Gordon joutuu pakenemaan rautatieasemalta. Siviilisuojelun combinet saavat hänet kiinni asukkaiden kerrostalossa, mutta Alyx Vance pelastaa Freemanin heiltä ja vie hänet Kleinerin laboratorioon. Kleiner päättää kaukosiirtää Gordonin Black Mesa Eastin tukikohtaan uudella kaukosiirtimellään, mutta kaukosiirto epäonnistuu ja Freeman siirtyy hetkellisesti tohtori Wallace Breenin toimistoon Linnoituksessa, minkä seurauksena Breen määrää siviilisuojelun eliminoimaan Freemanin.
Freeman päättää paeta kaupungin kanavien kautta Black Mesa Eastiin, mutta Combinen joukot yrittävät estää häntä poistumasta Kaupunki 17:sta. Black Mesa Eastissa hän tapaa Eli Vancen ja Judith Mossmanin, minkä jälkeen Alyx saattaa Freemanin tukikohdan ulkopuolelle ja esittelee hänelle sekä lemmikkirobottinsa Dogin että painovoimamanipulaattorin. Tukikohta kuitenkin joutuu Combinen hyökkäyksen kohteeksi, joten Freeman joutuu pakenemaan tunnelin kautta Ravenholmin kaupunkiin. Ravenholmissa asukkaat ovat kuitenkin muuttuneet päärapujen hallitsemiksi zombeiksi, joita vastaan Gordon taistelee isä Grigori -nimisen ortodoksipapin kanssa. Isä Grigori neuvoo Freemanille reitin pois kaupungista, ja hän pääsee vastarinnan tukikohtaan. Tukikohdassa hänelle esitetään Alyxin hätäviesti, jossa Alyx pyytää Freemania pelastamaan Combinen vangiksi joutuneen isänsä, Eli Vancen, Nova Prospektin vankilasta.
Freeman saapuu Nova Prospektiin ja tapaa Alyxin, minkä jälkeen kaksikko päättää pelastaa Elin Judith Mossmanin kanssa. Judith kuitenkin paljastuu Combinelle työskenteleväksi vakoojaksi, joka käynnistää vankilan kaukosiirtimen siirtääkseen itsensä ja Elin tohtori Breenin luokse Linnoitukseen. Freeman ja Alyx myös käynnistävät kaukosiirtimen ja pakenevat Combinelta tohtori Kleinerin laboratorioon. Kleiner kertoo, että Freeman ja Alyx ovat olleet viikon ajan aikapoimussa, ja että vastarintaliike on aloittanut laajamittaisen taistelun Kaupunki 17:n hallinnasta. Freeman poistuu laboratoriosta ja muodostaa vastarintaliikkeen jäsenistä koostuvan joukkueen, joka etenee sotatantereeksi muuttuneessa kaupungissa. Kaupungin kaduilla Freeman tapaa jälleen Alyxin, joka kuitenkin jää Combinen vangiksi. Freeman jatkaa liikkumista kaupungissa ja tapaa Barneyn, joka kertoo Alyxin joutuneen Linnoitukseen. Dog avaa hänelle maanalaisen reitin, jonka kautta pääsee Linnoituksen juurelle.
Freeman tunkeutuu Linnoitukseen, jossa Combinen voimakenttä riistää ja tuhoaa kaikki hänen aseensa, poikkeuksena painovoimamanipulaattori, jonka tehot vain voimistuvat. Freeman astuu Combinen kuljetuskapselin sisälle ja hänet siirretään Linnoituksen huipulle. Yläkerroksissa hän tapaa Judithin ja hänen kapselinsa siirretään tohtori Breenin toimistoon, jossa Breen yrittää saada Elin työskentelemään Combinelle. Kun Eli ei hyväksy Breenin ehdotusta, Breen yrittää kiristää häntä Alyxin avulla. Vancet silti kieltäytyvät työskentelemästä Combinelle, joten Breen päättää siirtää heidät toiseen ulottuvuuteen kaukosiirtimellä ja yrittää suostutella Freemanin Combinen puolelle. Judith kuitenkin pettää Breenin ja päästää vangit vapaaksi, mutta Breen yrittää paeta Linnoituksesta toiseen ulottuvuuteen kaukosiirtimellä. Alyx kertoo, että Freemanin täytyy tuhota Linnoituksen pimeän energian reaktori, joka on Breenin kaukosiirtimen voimanlähde. Freeman tuhoaa reaktorin painovoimamanipulaattorilla, mutta reaktorin räjähtäessä aika pysähtyy ja G-Man ilmestyy onnittelemaan Freemanin toimintaa. G-Man kertoo monien tarjonneen kiintoisia tarjouksia Gordonin palveluksista ja kertoo kaiken tulevan selväksi Freemanille ajallaan. Sen jälkeen hän siirtää jälleen Freemanin staasitilaan ja poistuu tyhjyydestä hohtavan oven kautta.

Lisäosat
Half-Life 2:lle on julkaistu kaksi lisäosaa:
Half-Life 2: Episode One
Half-Life 2: Episode Two
Modit
Half-Life 2:lle on tehty tuhansia eri modeja. Jotkut suosituimmista modeista ovat ladattavissa suoraan Steam-palvelusta, mutta on olemassa myös monia suosittuja ilmaismodeja palvelun ulkopuolella.
Joitakin Steam-palvelusta ladattavia modeja
Synergy on modi, jonka avulla voi pelata Half-Life 2:n sekä sen jatko-osat Episode One, Episode Two ja Lost Coast yhteistyömuodossa (cooperative) toisen ihmispelaajan kanssa. Alkuperäisessä pelissä ei ole tätä mahdollisuutta.
D.I.P.R.I.P. Warm Up on ajopelimodi, jossa tarkoituksena on tuhota vastustajan ajoneuvo.
Zombie Panic! Source on selviytymiskauhupelimodi, jossa voi liikkua joko ihmispelaajilla tai zombieilla.
Zombie Master. Modin perusidea on se, että elävät pelaajat taistelevat kuolleita, tietokoneohjattuja zombieita vastaan. Näitä tietokoneohjattuja zombieita luo ja käskyttää isometrisestä kuvakulmasta pelialuetta ja ihmispelaajia katseleva, myös ihmispelaajan kontrolloima ”Zombie master”.
Pelistä on olemassa myös toiseen maailmansotaan sijoittuva muunnos Resistance and Liberation.
Lähdekoodivuoto
Syyskuussa 2003 pelin tekijätiimin työkoneille murtauduttiin. Saksalainen hakkeri nimeltä Alex G., joka tunnetaan myös nimellä ”Osama Bin Leaker”, onnistui saamaan haltuunsa Half-Life 2:n lähdekoodin ja pelille suunnitellut työkalut kuten Hammer Editorin ja Faceposerin.
Tiedostot levisivät ensin IRC-kanavia pitkin ja löysivät pian tiensä useille warez-sivustoille. Vuotanut versio sisälsi joitakin samoja kenttiä kuin E3:ssa esitetyissä videoissa.
Osaa pelin faneja on harmittanut, kuinka lopullisessa pelissä ei ollut yhtäkään samaa kenttää kuin vuotaneessa versiossa, jota myöhemmin alettiin kutsua Half-Life 2 Betaksi. Lopullisessa versiossa ei ollut lähes yhtään betaversion vihollisista, esimerkiksi ensimmäisestä Half-Lifesta tutut Houndeyet ja Bullsquidit oli poistettu. Myös esimerkiksi E3-videossa näkynyttä sinistä käärmemäistä otusta nimeltä Hydra ei tullut peliin. Kaikki kentät oli uusittu ja noin puolet niistä poistettu.
Modausyhteisö Gabe’s Love-Tub (myöhemmim Missing Information Team) on yrittänyt saada Betan hahmoja ja kenttiä lopulliseen versioon ja on jo julkaissut ensimmäisen versionsa tästä modista, joka kulkee nimillä Missing Information ja Half-Life 177. Yhteisö on jo julkaissut E3:ssa esiintyneiden videoiden kenttiä sekä kokonaan pelistä poistetun Borealis-kentän.
Jatko
Mahdollisen kolmannen episodin tai jopa Half-Life 3:n julkaisusta on Episode Twon julkaisun jälkeen huhuttu ja uutisoitu lukemattomia kertoja, vaikka Valve ei ole virallisesti julkistanut lisää jatko-osia.[5] Syksyllä 2017 aikaisempien osien käsikirjoittaja Marc Laidlaw vahvisti ettei Half Life 3:a tai Episode 3:a tulla koskaan julkaisemaan, sekä julkaisi omilla kotisivuillaan tiivistelmän kaavaillusta käsikirjoituksesta, jotta pelisarjan fanit saisivat mielenrauhan siihen mitä Grodon Freemanille sekä Alyx Vancelle tapahtui.[6]

Katso myös
Half-Life 2: Episode One
Half-Life 2: Episode Two

Lähteet

Aiheesta muualta
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
Please use a more specific IMDb template. See the documentation for available templates.

{{Source}} is deprecated. Please use a more specific template. See the documentation for a list of suggested templates.
Luokka:Half-Life
Luokka:Vuoden 2004 videopelit
Luokka:Ensimmäisen persoonan ammuntapelit
Luokka:Dystopiavideopelit
Luokka:Windows-pelit
Luokka:Xbox-pelit
Luokka:Xbox 360 -pelit
Luokka:PlayStation 3 -pelit
Luokka:Mac OS -pelit
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:Source-pelit


Tämä on luettelo Kiinan kansantasavallassa sijaitsevista kaupungeista. Luettelo on kaksiosainen. Ensin on listattu suurimmat kaupungit väkilukunsa mukaan. Artikkelin toinen osa sisältää laajemman luettelon kaupungeista. Jälkimmäinen luettelo on ainakin alkuvaiheessa puutteellinen.
Luettelo Kiinan suurimmista kaupungeista

Taulukossa on lueteltu Kiinan asukasluvultaan suurimmat kaupungit. Luettelo sisältää toistaiseksi kaupungit, joiden hallinnollisella alueella asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan yli 2 miljoonaa asukasta.[1] Kaupungeista neljä on myös maakuntatason hallinnollisia kuntia, nämä on esitetty vahvennettuna.

Lista on keskeneräinen ja perusteluiltaan kirjava. Oheisella listalla on kaupunkeja piirikuntatasolta, prefektuuritasolta ja maakuntatasolta, eikä kaikkien listalla olevien hallinnollintoalueiden kaupunkirakenne ole yhtenäisesti taajamamaisen tiivis; toisaalta osa kaupungeista on kasvanut yhteen laajemmaksi urbaaniksi vyöhykkeeksi naapurikaupunkiensa kanssa. (Nimien kiinankielisen muodon voisi yhtenäistää ja liittää kaupunkisanan shi kaikkiin. Väkiluvun kohdistumista voi täsmentää: minkä kaupunkitason hallinnollinen alue vai urbaanialueen asukasluku. Taulukon väkiluvut poikkeavat monelta osin huomattavasti myöhemmän, prefektuuritason kaupunkialueita kuvaavan taulukon väestömääristä.).

NimiNimi Kiinan
kielellä[1]Maakunta tai
 muu hallintoalueVäestö
1990[1]Väestö
2000[1]Väestö
2010[1]Väestöarvio
1.7.2014[2]Shanghai上海Shanghai8,205,59815,758,89222,315,426
23,019,148[3]22,991,000Peking北京Peking7,362,4268,503,38511,716,000
19,612,368[3]19,520,000Tianjin天津Tianjin5,804,0238,146,12811,090,314
12,938,224[3]10,860,000Kanton (Guangzhou)广州Guangdong3,918,0108,524,82611,070,65411,843,000Shenzhen深圳Guangdong875,1767,008,83110,357,93810,680,000Wuhan武汉Hubei3,832,5368,312,7009,785,3927,838,000Dongguan东莞Guangdong6,445,7778,220,2377,410,000Chengdu成都Sichuan3,483,8345,267,8177,677,1227,289,000Chongqing重庆Chongqing3,122,7046,158,7907,457,600
28,846,170[3]12,916,000Foshan佛山Kanton429,4105,337,7097,194,3116,989,000Nanjing南京Jiangsu2,610,5945,098,3407,165,6287,127,000Hongkong香港Hongkong5,900,000
(arvio)6,900,000
(arvio)7,100,000
(arvio)7,260,000ShenyangLiaoning6,195,000Xi’an西安Shaanxi2,872,5395,345,7776,501,1895,867,000Hangzhou杭州Zhejiang2,589,5044,502,3826,242,0006,121,000Harbin哈尔滨Heilongjiang3,597,4044,113,7085,878,9395,351,000SuzhouJiangsu5,156,000Shantou汕头Guangdong884,5434,600,9275,330,764Jinan济南市Shandong2,403,9463,506,5134,335,989Zhengzhou郑州市Henan1,752,3742,589,3874,253,913Changchun长春市Jilin2,980,8703,225,5574,193,073Dalian大连市Liaoning3,473,8323,245,1914,087,733Kunming昆明市Yunnan1,611,9693,035,4063,855,346Qingdao青岛市Shandong5,124,8682,720,9723,718,835Wuxi无锡市Jiangsu3,181,9852,606,8393,543,719Xiamen厦门市Fujian639,4362,053,0703,531,347Ningbo宁波市Zhejiang3,350,8512,422,1263,491,597Nanning南宁市Guangxi1,159,0992,875,3353,437,171Taiyuan太原市Shanxi2,224,5802,558,3823,426,519Tangshan唐山市Hebei1,484,5152,978,0183,372,102Hefei合肥市Anhui1,099,5231,659,0753,310,268Changzhou常州市Jiangsu729,8932,502,0493,290,918Zibo淄博市Shandong2,484,2062,817,4793,129,228Zhongshan珠海市Guangdong2,363,3223,121,275Changsha长沙市Hunan1,328,9502,122,8733,093,980Xuzhou徐州市Jiangsu1,827,3062,942,1153,053,778Wenzhou温州市Zhejiang1,650,4191,915,5483,039,439Guiyang贵阳市Guizhou1,664,7092,374,2703,034,750Wulumuqi (Ürümqi)乌鲁木齐市Sinkiang1,160,7751,753,2983,029,372Fuzhou (Fujian)福州市Fujian1,395,7392,124,4352,921,762Shijiazhuang石家庄市Hebei1,372,1091,969,9752,834,942Huai’an淮安市Jiangsu2,593,9152,635,406Lanzhou兰州市Gansu1,617,7612,087,7032,628,426Nanchang南昌市Jiangxi1,262,0311,844,2532,357,839Huizhou惠州市Guangdong274,6891,454,5082,344,634Linyi临沂市Shandong1,590,1601,938,5102,303,648Nantong南通市Jiangsu2,142,8842,274,113Yantai烟台市Shandong3,204,6691,724,4042,227,733Xiangyang襄阳市Hubei2,985,9782,160,9722,199,690Zaozhuang枣庄市Shandong3,191,974199,6982,125,481Baotou包头市Sisä-Mongolia1,671,1812,096,851Puning普宁市Guangdong1,856,4022,055,552Weifang潍坊市Shandong3,037,5351,380,3002,044,028
Luettelo Kiinan kansantasavallan prefektuuritason kaupungeista

Tämä on luettelo Kiinan kansantasavallassa sijaitsevista vähintään prefektuuritason kaupungeista. Huhtikuussa 2015 Kiinan kansantasavallassa oli yhteensä 657 kaupunkia: 4 maakunta-asemassa olevaa suurkaupunkia (autonomista kuntaa: Chongqing, Peking, Shanghai ja Tianjin) 2 erityishallintoaluetta (Hongkong ja Macao), 289 prefektuuritason kaupunkia (sisältäen 15 maakunnan alaista kaupunkia) ja 362 piirikuntatason kaupunkia (sisältäen 11 piirikunnan alaista kaupunkia ja 8 Bingtuan-kaupunkia). Bingtuan-kaupungit ovat 1954 Sinkiangiin perustetun valtiollisen, kansanarmeijan alaisen puolisotilaallisen Xinjiangin tuotanto- ja rakennuskomennuskunnan ylläpitämiä erityiskaupunkeja.
Oheisessa taulukossa on esitetty vähintään prefektuuritason (tai maakunnalliset) kaupungit väkilukuineen. Kaupungit on järjestetty aakkosjärjestykseen maakunnittain. Lista on järjestettävissä myös väkiluvun (vuosien 2000 tai 2010 väestönlaskenta) tai kaupunkiluokan mukaan tai aakkosjärjestykseen. Myöhemmässä vaiheessa piirikuntatason kaupungit saatetaan lisätä taulukkoon.

NimiNimi kiinan
kielellä[4]Maakunta tai
 muu hallintoalueKaupunkiluokka[4]Väestö
2000[4]Väestö
2010[4]Anqing安庆市, Ānqìng ShìAnhuiPrefektuuritason kaupunki5,180,0005,311,379Bengbu蚌埠市, Bèngbù ShìAnhuiPrefektuuritason kaupunki3,288,3293,164,467Bozhou亳州市, Bózhōu ShìAnhuiPrefektuuritason kaupunki5,078,9084,850,657Chizhou池州市, Chízhōu ShìAnhuiPrefektuuritason kaupunki1,389,4691,402,518Chuzhou滁州市, Chúzhōu ShìAnhuiPrefektuuritason kaupunki4,001,4883,937,868Fuyang阜阳市, Fùyáng ShìAnhuiPrefektuuritason kaupunki8,003,9637,599,913Hefei合肥市, Héféi ShìAnhuiPrefektuuritason kaupunki6,392,1227,457,027Huaibei淮北市, Huáibĕi ShìAnhuiPrefektuuritason kaupunki1,878,1642,114,276Huainan淮南市, Huáinán ShìAnhuiPrefektuuritason kaupunki2,040,6492,333,896Huangshan黄山市, Huángshān ShìAnhuiPrefektuuritason kaupunki1,370,3771,358,980Lu’an六安市, Lù'ān ShìAnhuiPrefektuuritason kaupunki5,954,6535,611,701Ma’anshan马鞍山市, Mă'ānshān ShìAnhuiPrefektuuritason kaupunki2,193,5462,304,774Suzhou宿州市, Sùzhōu ShìAnhuiPrefektuuritason kaupunki5,516,4235,352,924Tongling铜陵市, Tónglíng ShìAnhuiPrefektuuritason kaupunki684,716723,958Wuhu芜湖市, Wúhú ShìAnhuiPrefektuuritason kaupunki3,367,5023,443,192Xuancheng宣城市, Xuānchéng ShìAnhuiPrefektuuritason kaupunki2,659,6392,532,938Chongqing重庆市, Chóngqìng ShìChongqingMaakuntatason kaupunki30,512,76328,846,170Fuzhou福州市, Fúzhōu ShìFujianPrefektuuritason kaupunki6,386,0157,115,369Longyan龙岩市, Lóngyán ShìFujianPrefektuuritason kaupunki2,684,3102,559,545Nanping南平市, Nánpíng ShìFujianPrefektuuritason kaupunki2,816,5812,645,548Ningde宁德市, Níngdé ShìFujianPrefektuuritason kaupunki2,991,2582,821,996Putian莆田市, Pútián ShìFujianPrefektuuritason kaupunki2,727,9232,778,508Quanzhou泉州市, Quánzhōu ShìFujianPrefektuuritason kaupunki7,283,0408,128,533Sanming三明市, Sānmíng ShìFujianPrefektuuritason kaupunki2,574,0752,503,388Xiamen厦门市, Xiàmén ShìFujianMaakunnallinen kaupunki2,053,0703,531,347Zhangzhou漳州市, Zhāngzhōu ShìFujianPrefektuuritason kaupunki4,581,6754,809,983Baiyin白银市, Báiyín ShìGansuPrefektuuritason kaupunki1,719,7281,708,752Dingxi定西市, Dìngxī ShìGansuPrefektuuritason kaupunki2,820,2492,698,624Jiayuguan嘉峪关市, Jiāyùguān ShìGansuPrefektuuritason kaupunki159,566231,853Jinchang金昌市, Jīnchāng ShìGansuPrefektuuritason kaupunki451,927464,050Jiuquan酒泉市, Jiŭquán ShìGansuPrefektuuritason kaupunki980,5041,095,947Lanzhou兰州市, Lánzhōu ShìGansuPrefektuuritason kaupunki3,142,4643,616,163Longnan陇南市, Lŏngnán ShìGansuPrefektuuritason kaupunki2,585,4792,567,718Pingliang平凉市, Píngliáng ShìGansuPrefektuuritason kaupunki2,065,9842,068,033Qingyang庆阳市, Qìngyáng ShìGansuPrefektuuritason kaupunki2,420,6192,211,191Tianshui天水市, Tiānshuĭ ShìGansuPrefektuuritason kaupunki3,216,8493,262,549Wuwei武威市, Wŭwēi ShìGansuPrefektuuritason kaupunki1,836,9231,815,059Zhangye张掖市, Zhāngyè ShìGansuPrefektuuritason kaupunki1,251,5861,199,515Chaozhou潮州市, Cháozhōu ShìGuangdongPrefektuuritason kaupunki2,402,0682,669,466Dongguan东莞市, Dōngguān ShìGuangdongPrefektuuritason kaupunki6,445,7778,220,207Foshan佛山市, Fóshān ShìGuangdongPrefektuuritason kaupunki5,337,7097,197,394Heyuan河源市, Héyuán ShìGuangdongPrefektuuritason kaupunki2,266,4292,950,195Huizhou惠州市, Huìzhōu ShìGuangdongPrefektuuritason kaupunki3,216,0754,598,402Jiangmen江门市, Jiāngmén ShìGuangdongPrefektuuritason kaupunki3,956,8274,450,703Jieyang揭阳市, Jiēyáng ShìGuangdongPrefektuuritason kaupunki5,237,4055,884,347Kanton
(Guangzhou)广州市, Guăngzhōu ShìGuangdongMaakunnallinen kaupunki9,942,02212,701,948Maoming茂名市, Màomíng ShìGuangdongPrefektuuritason kaupunki5,238,4265,817,494Meizhou梅州市, Méizhōu ShìGuangdongPrefektuuritason kaupunki3,802,1864,238,461Qingyuan清远市, Qīngyuăn ShìGuangdongPrefektuuritason kaupunki3,146,7133,698,412Shantou汕头市, Shàntóu ShìGuangdongPrefektuuritason kaupunki4,671,2795,389,328Shanwei汕尾市, Shànwĕi ShìGuangdongPrefektuuritason kaupunki2,453,4792,935,469Shaoguan韶关市, Sháoguān ShìGuangdongPrefektuuritason kaupunki2,735,4332,826,246Shenzhen深圳市, Shēnzhèn ShìGuangdongMaakunnallinen kaupunki7,008,83110,358,381Yangjiang阳江市, Yángjiāng ShìGuangdongPrefektuuritason kaupunki2,168,9042,421,748Yunfu云浮市, Yúnfú ShìGuangdongPrefektuuritason kaupunki2,152,8842,367,154Zhanjiang湛江市, Zhànjiāng ShìGuangdongPrefektuuritason kaupunki6,070,7026,994,832Zhaoqing肇庆市, Zhàoqìng ShìGuangdongPrefektuuritason kaupunki3,373,0993,916,467Zhongshan中山市, Zhōngshān ShìGuangdongPrefektuuritason kaupunki2,363,3223,121,275Zhuhai珠海市, Zhūhăi ShìGuangdongPrefektuuritason kaupunki1,235,4371,562,530Baise百色市, Băisè Shì [Bose]GuangxiPrefektuuritason kaupunki3,332,0963,466,758Beihai北海市, Bĕihăi ShìGuangxiPrefektuuritason kaupunki1,423,2361,539,251Chongzuo崇左市, Chóngzuŏ ShìGuangxiPrefektuuritason kaupunki2,004,1911,994,285Fangchenggang防城港市, Fángchénggăng ShìGuangxiPrefektuuritason kaupunki735,952866,927Guigang贵港市, Guìgăng ShìGuangxiPrefektuuritason kaupunki3,827,9454,118,808Guilin桂林市, Guìlín ShìGuangxiPrefektuuritason kaupunki4,614,6704,747,963Hechi河池市, Héchí ShìGuangxiPrefektuuritason kaupunki3,523,6933,369,251Hezhou贺州市, Hèzhōu ShìGuangxiPrefektuuritason kaupunki1,936,8491,954,072Laibin来宾市, Láibīn ShìGuangxiPrefektuuritason kaupunki2,090,8712,099,711Liuzhou柳州市, Liŭzhōu ShìGuangxiPrefektuuritason kaupunki3,531,2913,758,704Nanning南宁市, Nánníng ShìGuangxiPrefektuuritason kaupunki6,057,0356,658,742Qinzhou钦州市, Qīnzhōu ShìGuangxiPrefektuuritason kaupunki2,894,4073,079,721Wuzhou梧州市, Wúzhōu ShìGuangxiPrefektuuritason kaupunki2,796,0872,882,200Yulin玉林市, Yùlín ShìGuangxiPrefektuuritason kaupunki5,086,2155,487,368Anshun安顺市, Ānshùn ShìGuizhouPrefektuuritason kaupunki2,331,7412,297,612Bijie毕节市, Bìjié ShìGuizhouPrefektuuritason kaupunki6,327,4716,537,498Guiyang贵阳市, Guìyáng ShìGuizhouPrefektuuritason kaupunki3,718,4494,322,611Liupanshui六盘水市, Liùpánshuĭ ShìGuizhouPrefektuuritason kaupunki2,744,0852,851,332Tongren铜仁市, Tóngrén ShìGuizhouPrefektuuritason kaupunki3,302,6253,093,204Zunyi遵义市, Zūnyì ShìGuizhouPrefektuuritason kaupunki6,543,8606,127,082Danzhou儋州市, Dānzhōu ShìHainanPrefektuuritason kaupunki835,465932,356Haikou海口市, Hăikŏu ShìHainanPrefektuuritason kaupunki1,508,3412,046,170Sansha三沙市, Sānshā ShìHainanPrefektuuritason kaupunki517444Sanya三亚市, Sānyà ShìHainanPrefektuuritason kaupunki482,296685,408Baoding保定市, Băodìng ShìHebeiPrefektuuritason kaupunki10,471,12311,194,382Cangzhou沧州市, Cāngzhōu ShìHebeiPrefektuuritason kaupunki6,639,5017,134,062Chengde承德市, Chéngdé ShìHebeiPrefektuuritason kaupunki3,324,1213,473,201Handan邯郸市, Hándān ShìHebeiPrefektuuritason kaupunki8,386,8149,174,683Hengshui衡水市, Héngshuĭ ShìHebeiPrefektuuritason kaupunki4,156,9134,340,773Langfang廊坊市, Lángfāng ShìHebeiPrefektuuritason kaupunki3,833,4444,358,839Qinhuangdao秦皇岛市, Qínhuángdăo ShìHebeiPrefektuuritason kaupunki2,753,9622,987,605Shijiazhuang石家庄市, Shíjiāzhuāng ShìHebeiPrefektuuritason kaupunki9,241,18610,163,788Tangshan唐山市, Tángshān ShìHebeiPrefektuuritason kaupunki7,040,5547,577,289Xingtai邢台市, Xíngtái ShìHebeiPrefektuuritason kaupunki6,645,7667,104,103Zhangjiakou张家口市, Zhāngjiākŏu ShìHebeiPrefektuuritason kaupunki4,191,0354,345,485Daqing大庆市, Dàqìng ShìHeilongjiangPrefektuuritason kaupunki2,578,0512,904,532Harbin哈尔滨市, Hā'ĕrbīn ShìHeilongjiangMaakunnallinen kaupunki9,413,35910,635,971Hegang鹤岗市, Hègăng ShìHeilongjiangPrefektuuritason kaupunki1,099,0791,058,665Heihe黑河市, Hēihé ShìHeilongjiangPrefektuuritason kaupunki1,671,8111,673,899Jiamusi佳木斯市, Jiāmùsī ShìHeilongjiangPrefektuuritason kaupunki2,358,3102,552,097Jixi鸡西市, Jīxī ShìHeilongjiangPrefektuuritason kaupunki1,946,0571,862,165Mudanjiang牡丹江市, Mŭdānjiāng ShìHeilongjiangPrefektuuritason kaupunki2,684,4952,798,723Qiqihar齐齐哈尔市, Qíqíhā'ĕr ShìHeilongjiangPrefektuuritason kaupunki5,419,6215,367,003Qitaihe七台河市, Qītáihé ShìHeilongjiangPrefektuuritason kaupunki807,440920,471Shuangyashan双鸭山市, Shuāngyāshān ShìHeilongjiangPrefektuuritason kaupunki1,448,3491,462,626Suihua绥化市, Suíhuà ShìHeilongjiangPrefektuuritason kaupunki5,055,5415,418,153Yichun伊春市, Yīchūn ShìHeilongjiangPrefektuuritason kaupunki1,249,6211,148,126Anyang安阳市, Ānyáng ShìHenanPrefektuuritason kaupunki5,161,1065,173,188Hebi鹤壁市, Hèbì ShìHenanPrefektuuritason kaupunki1,401,8721,569,208Jiaozuo焦作市, Jiāozuò ShìHenanPrefektuuritason kaupunki3,288,8163,540,101Kaifeng开封市, Kāifēng ShìHenanPrefektuuritason kaupunki4,586,5334,676,483Luohe漯河市, Luòhé ShìHenanPrefektuuritason kaupunki2,262,4042,544,266Luoyang洛阳市, Luòyáng ShìHenanPrefektuuritason kaupunki6,227,6656,549,941Nanyang南阳市, Nányáng ShìHenanPrefektuuritason kaupunki9,577,77110,263,660Pingdingshan平顶山市, Píngdĭngshān ShìHenanPrefektuuritason kaupunki4,804,9244,904,701Puyang濮阳市, Púyáng ShìHenanPrefektuuritason kaupunki3,458,3323,598,740Sanmenxia三门峡市, Sānménxiá ShìHenanPrefektuuritason kaupunki2,177,4282,234,018Shangqiu商丘市, Shāngqiū ShìHenanPrefektuuritason kaupunki7,753,8447,362,975Xinxiang新乡市, Xīnxiāng ShìHenanPrefektuuritason kaupunki5,407,4335,708,191Xinyang信阳市, Xìnyáng ShìHenanPrefektuuritason kaupunki6,527,3686,109,106Xuchang许昌市, Xŭchāng ShìHenanPrefektuuritason kaupunki4,124,0864,307,488Zhengzhou郑州市, Zhèngzhōu ShìHenanPrefektuuritason kaupunki6,656,7598,627,089Zhoukou周口市, Zhōukŏu ShìHenanPrefektuuritason kaupunki9,741,2838,953,793Zhumadian驻马店市, Zhùmădiàn ShìHenanPrefektuuritason kaupunki7,452,7527,231,234Hongkong香港, Hong KongHongkongErityishallintoalue6,708,389 HK1[5]7,071,576 HK2[5]Ezhou鄂州市, Èzhōu ShìHubeiPrefektuuritason kaupunki1,023,2851,048,668Huanggang黄冈市, Huánggāng ShìHubeiPrefektuuritason kaupunki7,109,0476,162,069Huangshi黄石市, Huángshí ShìHubeiPrefektuuritason kaupunki2,477,4672,429,318Jingmen荆门市, Jīngmén ShìHubeiPrefektuuritason kaupunki2,970,8482,873,687Jingzhou荆州市, Jīngzhōu ShìHubeiPrefektuuritason kaupunki6,279,9905,691,707Shiyan十堰市, Shíyàn ShìHubeiPrefektuuritason kaupunki3,415,9123,340,841Suizhou随州市, Suízhōu ShìHubeiPrefektuuritason kaupunki2,484,6882,162,222Wuhan武汉市, Wŭhàn ShìHubeiMaakunnallinen kaupunki8,312,7009,785,388Xiangyang襄阳市, Xiāngyáng Shì [Xiangfan]HubeiPrefektuuritason kaupunki5,658,7235,500,307Xianning咸宁市, Xiánníng ShìHubeiPrefektuuritason kaupunki2,700,6782,462,583Xiaogan孝感市, Xiàogăn ShìHubeiPrefektuuritason kaupunki4,992,5374,814,542Yichang宜昌市, Yíchāng ShìHubeiPrefektuuritason kaupunki4,149,3084,059,686Changde常德市, Chángdé ShìHunanPrefektuuritason kaupunki5,740,8755,714,623Changsha长沙市, Chángshā ShìHunanPrefektuuritason kaupunki6,138,7197,040,952Chenzhou郴州市, Chēnzhōu ShìHunanPrefektuuritason kaupunki4,324,8124,583,531Hengyang衡阳市, Héngyáng ShìHunanPrefektuuritason kaupunki6,784,8917,148,344Huaihua怀化市, Huáihuà ShìHunanPrefektuuritason kaupunki4,639,7384,741,673Loudi娄底市, Lóudĭ ShìHunanPrefektuuritason kaupunki3,783,2333,784,634Shaoyang邵阳市, Shàoyáng ShìHunanPrefektuuritason kaupunki6,963,6197,071,735Xiangtan湘潭市, Xiāngtán ShìHunanPrefektuuritason kaupunki2,672,0692,752,171Yiyang益阳市, Yìyáng ShìHunanPrefektuuritason kaupunki4,309,1434,307,933Yongzhou永州市, Yŏngzhōu ShìHunanPrefektuuritason kaupunki5,367,1065,194,275Yueyang岳阳市, Yuèyáng ShìHunanPrefektuuritason kaupunki5,011,4165,476,084Zhangjiajie张家界市, Zhāngjiājiè ShìHunanPrefektuuritason kaupunki1,493,1151,478,149Zhuzhou株洲市, Zhūzhōu ShìHunanPrefektuuritason kaupunki3,581,8203,857,100Changzhou常州市, Chángzhōu ShìJiangsuPrefektuuritason kaupunki3,776,2704,592,431Huai’an淮安市, Huái'ān ShìJiangsuPrefektuuritason kaupunki5,038,2314,801,662Lianyungang连云港市, Liányúngăng ShìJiangsuPrefektuuritason kaupunki4,569,9134,393,482Nanjing南京市, Nánjīng ShìJiangsuMaakunnallinen kaupunki6,126,1658,003,744Nantong南通市, Nántōng ShìJiangsuPrefektuuritason kaupunki7,512,9197,283,622Suqian宿迁市, Sùqiān ShìJiangsuPrefektuuritason kaupunki5,061,5764,719,178Suzhou苏州市, Sūzhōu ShìJiangsuPrefektuuritason kaupunki6,792,23910,459,890Taizhou泰州市, Tàizhōu ShìJiangsuPrefektuuritason kaupunki4,785,7594,618,937Wuxi无锡市, Wúxī ShìJiangsuPrefektuuritason kaupunki5,086,5866,374,399Xuzhou徐州市, Xúzhōu ShìJiangsuPrefektuuritason kaupunki8,913,9658,577,225Yancheng盐城市, Yánchéng ShìJiangsuPrefektuuritason kaupunki7,946,5447,262,200Yangzhou扬州市, Yángzhōu ShìJiangsuPrefektuuritason kaupunki4,588,5544,460,066Zhenjiang镇江市, Zhènjiāng ShìJiangsuPrefektuuritason kaupunki2,844,8563,114,105Fuzhou抚州市, Fŭzhōu ShìJiangxiPrefektuuritason kaupunki3,572,4213,912,307Ganzhou赣州市, Gànzhōu ShìJiangxiPrefektuuritason kaupunki7,396,8738,368,447Ji’an吉安市, Jí'ān ShìJiangxiPrefektuuritason kaupunki4,360,9244,810,339Jingdezhen景德镇市, Jĭngdézhèn ShìJiangxiPrefektuuritason kaupunki1,453,3671,587,477Jiujiang九江市, Jiŭjiāng ShìJiangxiPrefektuuritason kaupunki4,401,2484,728,778Nanchang南昌市, Nánchāng ShìJiangxiPrefektuuritason kaupunki4,331,6685,042,566Pingxiang萍乡市, Píngxiāng ShìJiangxiPrefektuuritason kaupunki1,724,7321,854,515Shangrao上饶市, Shàngráo ShìJiangxiPrefektuuritason kaupunki5,977,6786,579,747Xinyu新余市, Xīnyú ShìJiangxiPrefektuuritason kaupunki1,071,8201,138,874Yichun宜春市, Yíchūn ShìJiangxiPrefektuuritason kaupunki5,079,7925,419,591Yingtan鹰潭市, Yīngtán ShìJiangxiPrefektuuritason kaupunki1,027,0751,125,156Baicheng白城市, Báichéng ShìJilinPrefektuuritason kaupunki2,025,8912,032,356Baishan白山市, Báishān ShìJilinPrefektuuritason kaupunki1,312,3621,296,127Changchun长春市, Chángchūn ShìJilinMaakunnallinen kaupunki7,135,4397,674,439Jilin吉林市, Jílín ShìJilinPrefektuuritason kaupunki4,485,4944,413,157Liaoyuan辽源市, Liáoyuán ShìJilinPrefektuuritason kaupunki1,267,0331,176,239Siping四平市, Sìpíng ShìJilinPrefektuuritason kaupunki3,292,3263,385,156Songyuan松原市, Sōngyuán ShìJilinPrefektuuritason kaupunki2,766,0362,880,086Tonghua通化市, Tōnghuà ShìJilinPrefektuuritason kaupunki2,307,9642,324,439Anshan鞍山市, Ānshān ShìLiaoningPrefektuuritason kaupunki3,584,0393,645,884Benxi本溪市, Bĕnxī ShìLiaoningPrefektuuritason kaupunki1,567,4081,709,538Chaoyang朝阳市, Cháoyáng ShìLiaoningPrefektuuritason kaupunki3,194,8283,044,641Dalian大连市, Dàlián ShìLiaoningMaakunnallinen kaupunki5,893,6926,690,432Dandong丹东市, Dāndōng ShìLiaoningPrefektuuritason kaupunki2,390,5242,444,697Fushun抚顺市, Fŭshùn ShìLiaoningPrefektuuritason kaupunki2,260,2902,138,090Fuxin阜新市, Fùxīn ShìLiaoningPrefektuuritason kaupunki1,889,7741,819,339Huludao葫芦岛市, Húlúdăo ShìLiaoningPrefektuuritason kaupunki2,580,6852,623,541Jinzhou锦州市, Jĭnzhōu ShìLiaoningPrefektuuritason kaupunki3,076,7353,126,463Liaoyang辽阳市, Liáoyáng ShìLiaoningPrefektuuritason kaupunki1,801,2071,858,768Panjin盘锦市, Pánjĭn ShìLiaoningPrefektuuritason kaupunki1,261,7531,392,493Shenyang沈阳市, Shĕnyáng ShìLiaoningMaakunnallinen kaupunki7,203,7178,106,171Tieling铁岭市, Tiĕlĭng ShìLiaoningPrefektuuritason kaupunki2,823,2202,717,732Yingkou营口市, Yíngkŏu ShìLiaoningPrefektuuritason kaupunki2,296,5402,428,534Macao澳門, AomenMacaoErityishallintoalue435,235 MO1[6]552,503 MO2[6]Guyuan固原市, Gùyuán ShìNingxiaPrefektuuritason kaupunki1,383,4011,228,156Shizuishan石嘴山市, Shízuĭshān ShìNingxiaPrefektuuritason kaupunki675,378725,482Wuzhong吴忠市, Wúzhōng ShìNingxiaPrefektuuritason kaupunki1,086,4071,273,792Yinchuan银川市, Yínchuān ShìNingxiaPrefektuuritason kaupunki1,427,5031,993,088Zhongwei中卫市, Zhōngwèi ShìNingxiaPrefektuuritason kaupunki913,7041,080,832Peking北京市, Bĕijīng ShìPekingMaakuntatason kaupunki13,569,19419,612,368Haidong海东市, Hăidōng Shì
(海东地区, Hăidōng Dìqū)QinghaiPrefektuuritason kaupunki1,391,5651,396,845Xining西宁市, Xīníng ShìQinghaiPrefektuuritason kaupunki1,849,7132,208,708Ankang安康市, Ānkāng ShìShaanxiPrefektuuritason kaupunki2,613,9142,629,906Baoji宝鸡市, Băojī ShìShaanxiPrefektuuritason kaupunki3,594,2153,716,737Hanzhong汉中市, Hànzhōng ShìShaanxiPrefektuuritason kaupunki3,411,0443,416,196Shangluo商洛市, Shāngluò ShìShaanxiPrefektuuritason kaupunki2,345,4372,341,742Tongchuan铜川市, Tóngchuān ShìShaanxiPrefektuuritason kaupunki792,600834,437Weinan渭南市, Wèinán ShìShaanxiPrefektuuritason kaupunki5,292,2005,286,077Xi’an西安市, Xī'ān ShìShaanxiMaakunnallinen kaupunki7,274,8328,467,838Xianyang咸阳市, Xiányáng ShìShaanxiPrefektuuritason kaupunki4,886,0035,096,001Yan’an延安市, Yán'ān ShìShaanxiPrefektuuritason kaupunki2,016,7872,187,009Yulin榆林市, Yúlín ShìShaanxiPrefektuuritason kaupunki3,138,0403,351,436Binzhou滨州市, Bīnzhōu ShìShandongPrefektuuritason kaupunki3,563,9213,748,474Dezhou德州市, Dézhōu ShìShandongPrefektuuritason kaupunki5,293,6745,568,235Dongying东营市, Dōngyíng ShìShandongPrefektuuritason kaupunki1,793,1712,035,338Heze菏泽市, Hézé ShìShandongPrefektuuritason kaupunki8,097,9738,287,693Jinan济南市, Jìnán ShìShandongMaakunnallinen kaupunki5,921,8916,813,984Jining济宁市, Jìníng ShìShandongPrefektuuritason kaupunki7,740,2818,081,905Laiwu莱芜市, Láiwú ShìShandongPrefektuuritason kaupunki1,233,5251,298,529Liaocheng聊城市, Liáochéng ShìShandongPrefektuuritason kaupunki5,412,1155,789,863Linyi临沂市, Línyí ShìShandongPrefektuuritason kaupunki9,942,65210,039,440Qingdao青岛市, Qīngdăo ShìShandongMaakunnallinen kaupunki7,494,1948,715,087Rizhao日照市, Rìzhào ShìShandongPrefektuuritason kaupunki2,685,9282,801,013Tai’an泰安市, Tài'ān ShìShandongPrefektuuritason kaupunki5,334,6315,494,207Weifang潍坊市, Wéifāng ShìShandongPrefektuuritason kaupunki8,495,3009,086,241Weihai威海市, Wēihăi ShìShandongPrefektuuritason kaupunki2,596,7532,804,771Yantai烟台市, Yāntái ShìShandongPrefektuuritason kaupunki6,635,7356,968,202Zaozhuang枣庄市, Zăozhuāng ShìShandongPrefektuuritason kaupunki3,545,6153,729,140Zibo淄博市, Zībó ShìShandongPrefektuuritason kaupunki4,184,4304,530,597Shanghai上海市, Shànghăi ShìShanghaiMaakuntatason kaupunki16,407,73423,019,196Changzhi长治市, Chángzhì ShìShanxiPrefektuuritason kaupunki3,138,9913,334,565Datong大同市, Dàtóng ShìShanxiPrefektuuritason kaupunki3,001,5083,318,054Jincheng晋城市, Jìnchéng ShìShanxiPrefektuuritason kaupunki2,160,9842,279,146Jinzhong晋中市, Jìnzhōng ShìShanxiPrefektuuritason kaupunki3,016,5363,249,425Linfen临汾市, Línfén ShìShanxiPrefektuuritason kaupunki3,950,8454,316,610Luliang吕梁市, Lǚliáng ShìShanxiPrefektuuritason kaupunki3,382,2803,727,068Shuozhou朔州市, Shuòzhōu ShìShanxiPrefektuuritason kaupunki1,451,8751,714,857Taiyuan太原市, Tàiyuán ShìShanxiPrefektuuritason kaupunki3,344,3924,201,592Xinzhou忻州市, Xīnzhōu ShìShanxiPrefektuuritason kaupunki2,938,3443,067,503Yangquan阳泉市, Yángquán ShìShanxiPrefektuuritason kaupunki1,273,1261,368,502Yuncheng运城市, Yùnchéng ShìShanxiPrefektuuritason kaupunki4,812,3615,134,779Bazhong巴中市, Bāzhōng ShìSichuanPrefektuuritason kaupunki3,289,2463,283,148Chengdu成都市, Chéngdū ShìSichuanMaakunnallinen kaupunki11,108,53414,047,625Dazhou达州市, Dázhōu ShìSichuanPrefektuuritason kaupunki5,793,1445,468,097Deyang德阳市, Déyáng ShìSichuanPrefektuuritason kaupunki3,788,0563,615,758Guang’an广安市, Guăng'ān ShìSichuanPrefektuuritason kaupunki4,124,1003,205,476Guangyuan广元市, Guăngyuán ShìSichuanPrefektuuritason kaupunki3,063,2912,484,122Leshan乐山市, Lèshān ShìSichuanPrefektuuritason kaupunki3,324,1393,235,759Luzhou泸州市, Lúzhōu ShìSichuanPrefektuuritason kaupunki4,102,1654,218,427Meishan眉山市, Méishān ShìSichuanPrefektuuritason kaupunki3,205,1712,950,545Mianyang绵阳市, Miányáng ShìSichuanPrefektuuritason kaupunki5,170,1414,613,871Nanchong南充市, Nánchōng ShìSichuanPrefektuuritason kaupunki6,683,4066,278,614Neijiang内江市, Nèijiāng ShìSichuanPrefektuuritason kaupunki4,160,3053,702,847Panzhihua攀枝花市, Pānzhīhuā ShìSichuanPrefektuuritason kaupunki1,091,6571,214,121Suining遂宁市, Suìníng ShìSichuanPrefektuuritason kaupunki3,477,0133,252,619Ya’an雅安市, Yă'ān ShìSichuanPrefektuuritason kaupunki1,522,8451,507,258Yibin宜宾市, Yíbīn ShìSichuanPrefektuuritason kaupunki4,887,2424,471,896Zigong自贡市, Zìgòng ShìSichuanPrefektuuritason kaupunki3,033,7632,678,899Ziyang资阳市, Zīyáng ShìSichuanPrefektuuritason kaupunki4,697,6743,665,057Baotou包头市, Bāotóu ShìSisä-MongoliaPrefektuuritason kaupunki2,254,4392,650,364Bayan Nur
(Bayannao’er)巴彦淖尔市, Bāyànnào'ĕr ShìSisä-MongoliaPrefektuuritason kaupunki1,682,6621,669,915Chifeng赤峰市, Chìfēng ShìSisä-MongoliaPrefektuuritason kaupunki4,435,7374,341,245Ordos
(E’erduosi)鄂尔多斯市, È'ĕrduōsī ShìSisä-MongoliaPrefektuuritason kaupunki1,369,7661,940,653Hohhot
(Huhehaote)呼和浩特市, Hūhéhàotè ShìSisä-MongoliaPrefektuuritason kaupunki2,392,8952,866,615Hulunbuir
(Hulunbei’er)呼伦贝尔市, Hūlúnbèi'ĕr ShìSisä-MongoliaPrefektuuritason kaupunki2,687,2282,549,252Tongliao通辽市, Tōngliáo ShìSisä-MongoliaPrefektuuritason kaupunki3,028,4193,139,153Wuhai乌海市, Wūhăi ShìSisä-MongoliaPrefektuuritason kaupunki427,553532,902Ulanqab
(Wulanchabu)乌兰察布市, Wūlánchábù ShìSisä-MongoliaPrefektuuritason kaupunki2,284,4142,143,590Tianjin天津市, Tiānjīn ShìTianjinMaakuntatason kaupunki9,848,73112,938,693Lhasa拉萨市, Lāsà ShìTiibetin autonominen aluePrefektuuritason kaupunki474,499559,423Nyingchi林芝市, Línzhī ShìTiibetin autonominen aluePrefektuuritason kaupunki158,647195,109Shannan山南市, Shānnán ShìTiibetin autonominen aluePrefektuuritason kaupunki318,106328,990Qamdo昌都市, Chāngdū ShìTiibetin autonominen aluePrefektuuritason kaupunki586,152657,505Xigazê日喀则市, Rìkāzé ShìTiibetin autonominen aluePrefektuuritason kaupunki634,962703,292Baoshan保山市, Băoshān ShìYunnanPrefektuuritason kaupunki2,348,3152,506,491Kunming昆明市, Kūnmíng ShìYunnanPrefektuuritason kaupunki5,781,2946,432,209Lijiang丽江市, Lìjiāng ShìYunnanPrefektuuritason kaupunki1,126,6461,244,769Lincang临沧市, Líncāng ShìYunnanPrefektuuritason kaupunki2,332,5702,429,497Pu’er普洱市, Pŭ'ĕr ShìYunnanPrefektuuritason kaupunki2,480,3462,542,898Qujing曲靖市, Qŭjìng ShìYunnanPrefektuuritason kaupunki5,466,0895,855,055Yuxi玉溪市, Yùxī ShìYunnanPrefektuuritason kaupunki2,073,0052,303,518Zhaotong昭通市, Zhāotōng ShìYunnanPrefektuuritason kaupunki4,592,3885,213,521Hangzhou杭州市,  Hángzhōu ShìZhejiangMaakunnallinen kaupunki6,878,7228,700,373Huzhou湖州市, Húzhōu ShìZhejiangPrefektuuritason kaupunki2,625,5952,893,542Jiaxing嘉兴市, Jiāxīng ShìZhejiangPrefektuuritason kaupunki3,582,9964,501,657Jinhua金华市, Jīnhuá ShìZhejiangPrefektuuritason kaupunki4,571,8815,361,572Lishui丽水市, Lìshuĭ ShìZhejiangPrefektuuritason kaupunki2,162,1132,116,957Ningbo宁波市, Níngbō ShìZhejiangMaakunnallinen kaupunki5,963,3627,605,689Quzhou衢州市, Qúzhōu ShìZhejiangPrefektuuritason kaupunki2,128,8562,122,661Shaoxing绍兴市, Shàoxīng ShìZhejiangPrefektuuritason kaupunki4,304,2414,912,239Taizhou台州市, Táizhōu ShìZhejiangPrefektuuritason kaupunki5,153,7155,968,838Wenzhou温州市, Wēnzhōu ShìZhejiangPrefektuuritason kaupunki7,557,6409,122,102Zhoushan舟山市, Zhōushān ShìZhejiangPrefektuuritason kaupunki1,001,5301,121,261
Huomautuksia:
HK1: Hongkongissa 14. maaliskuuta 2001 järjestetyn väestönlaskennan väkiluku.[5]
HK2: Hongkongissa 30. kesäkuuta 2011 järjestetyn väestönlaskennan väkiluku.[5]
MO1: Macaossa 23. elokuuta 2001 järjestetyn väestönlaskennan väkiluku.[6]
MO2: Macaossa 12. elokuuta 2011 järjestetyn väestönlaskennan väkiluku.[6]
Lähteet

Aiheesta muualla
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead. (bloomberg.com)

*
Kiinan kansantasavallan kaupungit
Luokka:Luettelot Kiinasta

Luettelo Kiinan kansantasavallan kaupungeista

Mikä oli Kiinan kolmanneksi suurin kaupunki vuoden 2010 väestönlaskennassa?


Neva () on Laatokan laskujoki Suomenlahteen.[1] Se erottaa Karjalankannaksen koillisosan Suomenlahden ja Laatokan eteläpuolisesta mantereesta halkoen Pietarin kaupunkia ja ympäröivää Leningradin aluetta. Nevan suulta aukeaa Nevanlahti, joka käsittää Retusaaresta itään ulottuvan Suomenlahden perukan.
Neva on varsin rauhallisesti virtaava joki, sillä Laatokan ja Suomenlahden välinen korkeusero on vain neljä metriä. Sen vuoksi jokea pitkin on helppo liikennöidä. Neva yhdistää Suomenlahden ja Pietarin kaupungin Venäjän laajaan jokien ja kanavien verkostoon. Nevajoen ylittää kymmenen siltaa, joista kahdeksan on avattavia.
Nevan synty
Neva syntyi noin 3300 vuotta sitten (1350 eaa.). Tätä ennen Laatokan vedet laskivat Suomenlahteen Karjalankannaksen poikki myöhemmän Heinjoen alueella, mutta maankohoaminen, joka Laatokan pohjoisosassa on nopeampaa kuin eteläosassa, laski vähitellen Laatokan pintaa pohjoisessa ja nosti sitä etelässä. Pinnannousuun myötävaikutti myös Vuoksen uoman puhkeaminen Saimaan uudeksi laskureitiksi lähellä Laatokan vanhan lasku-uoman suuta Karjalankannaksella noin 5700 vuotta sitten (3700–3800 eaa.), mikä lisäsi Laatokkaan virtaavien vesien määrää noin neljänneksellä.[2][3]
Uusi lasku-uoma Neva muodostui, kun Laatokan vedet saavuttivat Porogin kynnyksen nykyisen Pietarin itäosassa ja Laatokan pinta laski jopa 12 metriä muutamassa vuodessa tai korkeintaan sadassa vuodessa. Laatokan vanha lasku-uoma Karjalankannaksella jäi tämän jälkeen Vuoksen lasku-uomaksi Viipurinlahteen ja Laatokkaan.[2][3] Sittemmin Vuoksen Viipurinlahteen laskeva haara on kokonaan kuivunut, ja Taipaleenjoen tultua vuoksen pääasialliseksi lasku-uomaksi vuonna 1857 tapahtuneen Kiviniemen kannaksen puhkaisun jälkeen myös Vuoksen vanha pohjoinen haara Käkisalmen luona on menettänyt merkitystään.[3]
Sivujoet ja suuhaarat
Lyhyenä jokena Nevalla ei ole monta sivujokea. Niitä ovat etelässä Tusinajoki, Inkereenjoki, Venjoki, Mujajoki ja Muikka sekä pohjoisessa Ohtajoki ja Nevan suistoon yhtyvä Mustajoki. Suistossa Neva jakautuu useisiin suuhaaroihin, joita yhdistämään on kaivettu joukko kanavia. Suuhaaroista suurimmat ovat Suuri Neva, Pieni Neva, Suuri Nevka ja Pieni Nevka. Pienempiä suuhaaroja ovat muiden muassa Fontanka, Moika ja Prjažka. Kanavia ovat muiden muassa Gribojedovin kanava, Joutsenkanava, Krjukovin kanava ja Obvodnyi-kanava. Suuhaarojen väliin jäävät Pietarin saaret, joita ovat muiden muassa Alaissaari, Vasilinsaari, Jänissaari, Kissasaari, Koivusaari, Korpisaari, Mistulansaari, Patsassaari ja Ristisaari.
Vesistöalue
Nevan vesistöalue on laaja. Laatokan valuma-alueella siihen kuuluvat Laatokkaan laskeva, Suomen ja osittain Venäjän alueella sijaitseva Vuoksen vesistö, Äänisen vedet Laatokkaan tuovan Syvärin vesistö ja Ilmajärvestä alkunsa saavan, Laatokkaan etelästä laskevan Olhavanjoen vesistö, jonka varressa sijaitsee muun muassa Venäjän historiassa tärkeä Novgorodin kaupunki.
Neva historiallisena aikana
Suomenlahden pohjukassa sijaitseva Nevan suisto sijaitsee strategisesti merkittävällä paikalla. Matka Itämereltä Venäjälle kulkee luontevasti juuri Nevaa ja Laatokalta alkavia jokireittejä pitkin. Ruotsi ja Venäjä kilpailivat alueen hallinnasta vuosisatoja. Ruotsalaiset rakensivat suistoon 1300-luvulla Maankruunun (Landskronan) linnoituksen. Novgorod hävitti linnoituksen nopeasti. Vuonna 1606 seudulle perustettiin uusi ruotsalainen linnoitus Nevanlinna. Suuren Pohjan sodan seurauksena Nevan suisto siirtyi pysyvästi Venäjän haltuun. Pietari Suuri käynnisti suistossa Pietari-Paavalin linnoituksen rakennustyöt vuonna 1703. Linnoituksen ympärille rakennettu Pietarin kaupunki oli Venäjän pääkaupunkina vuosina 1712–1918.
Venäläiset perustivat Laatokan rannalle Nevan niskaan Pähkinälinnan. Kaupunki ja Pähkinäsaaren linna olivat ruotsalaisten hallussa vuosina 1612–1702.
Lähteet

Luokka:Pietarin joet ja kanavat
Luokka:Leningradin alueen joet
*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit


Rauni Ragnar ”Rauli” Lehtonen (17. kesäkuuta 1928 Tampere – 19. maaliskuuta 2014[1]) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja.
Lehtonen alkoi käyttää etunimenään taiteilijanimeä Rauli näyttelijäkollegansa Elsa Rantalaisen kehotuksesta. Lehtonen oli Tampereen Teatterin pitkäaikainen johtaja vuosina 1963–1988. Joensuun kaupunginteatterin johtajana hän oli 1955–1959.[2]
Heti ensimmäinen Rauli Lehtosen vuosi Tampereen Teatterissa oli menestys, sillä vuonna 1963 teatterissa sai ensi iltansa yleisön suuren suosion saavuttanut West Side Story. Tuotanto sai kiittävät arvostelut jopa New York Times -lehdessä.[3]
Lehtonen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1970 ja hänelle myönnettiin teatterineuvoksen arvonimi vuonna 1982.
Lehtosen puoliso oli Liisa Helena Kauppinen (s. 1928).
Julkaisuja
Citation error, replace with{{cite book| author = Lehtonen, Rauli| title = Tuntematon teatterinjohtaja kulissien takana ja edessä| location = Hämeenlinna| publisher = Karisto| year = 1997| isbn = 951-23-3622-7}}
Lähteet

Viitteet

Luokka:Suomalaiset teatterinjohtajat
Luokka:Pro Finlandia -palkitut
Luokka:Vuonna 1928 syntyneet
Luokka:Vuonna 2014 kuolleet

Kuka oli Tampereen teatterin ensimmäinen johtaja?


Tanskassa on ollut pysyvää asutusta 11000-luvulta eaa. alkaen. Maataloudesta tuli tärkeä elinkeino 3000-luvulla eaa. Tanskan valtakunta muodostui viikinkiajan kuluessa. 1400-luvulla Tanska ja Norja yhdistyivät. Tanska oli pitkään Pohjois-Euroopan voimakkain valtio, mutta menetti 1600-luvulla asemansa Ruotsille. Tanskan ja Ruotsin viimeinen sota käytiin vuonna 1812, jolloin Tanska menetti Norjan. 1900-luvun alussa Tanska noudatti puolueettomuuspolitiikkaa, mutta joutui vuosina 1940–1945 Saksan miehittämäksi. Nykyisin Tanska on pohjoismaisen mallin mukainen hyvinvointivaltio sekä Naton ja EU:n jäsen.
Esihistoria
Tanskan alueella on ollut yhtenäinen asutus jo kivikaudelta lähtien. Ensimmäiset jääkauden jälkeiset merkit pysyvästä asutuksesta on ajoitettu noin vuoden 12000 eaa. tienoille, ja maanviljelys yleistyi noin 3000 eaa. Myöhäiseltä kivikaudelta, noin 4000 eaa. on säilynyt monia esineitä, hautalöytöjä ja taidokkaita saviastioita.[1] Esihistoriallisella ajalla samaan kulttuuripiiriin kuuluivat nykyisen Tanskan lisäksi myös Slesvig ja Skåne.
Tanska nousi pronssikaudella merkittävään asemaan Pohjois- ja Keski-Euroopan välisessä kaupassa. Todisteena tästä ovat tältä ajalta (1800–500 eaa.) peräisin olevat runsaat arkeologiset löydöt. Pronssikaudella Tanskassa kukoisti kulttuuri, joka hautasi vainajia arvoesineiden kanssa mahtaviin hautakumpuihin. Tanskasta on löydetty runsaasti pronssikautisia hautoja, jotka kertovat yhteisöstä, joka oli jakautunut eri yhteiskuntaluokkiin.
Esiroomalaisella rautakaudella yhteydet etelään ja kelttiheimoihin tiivistyivät. Monenlaisten löytöjen perusteella Tanskalla oli myös yhteyksiä Rooman valtakuntaan.[1] Rautakaudelta ovat lisäksi peräisin kuuluisat soihin uhratut ruumiit, kuten Tollundin mies.
Muinaisenglantilaiset runoelmat Widsith ja Beowulf ovat varhaisimpia kirjallisia lähteitä, joissa kuvataan myöhäisrautakautisen Tanskan elämää ja kulttuuria.
Viikinkiretket

Viikinkiaika tarkoittaa noin vuosia 800–1050. Suuri osa viikingeistä oli lähtöisin Tanskan alueelta. Tanskalaiset viikingit suuntasivat ryöstöretkensä ennen kaikkea Englantiin ja Ranskaan. Tanskalaiset viikingit pitivät 800–900-luvuilla Englannissa hallussaan laajaa aluetta, jota kutsuttiin nimellä Danelagen.
Kuningas Harald Sinihammas kastettiin vuonna 965, mikä vakiinnutti kristinuskon aseman Tanskassa. Hänen poikansa Sven Haaraparta valloitti Englannin. Knuut Suuren kuoleman jälkeen vuonna 1035 Englanti irtaantui Tanskan otteesta.
Keskiaika
Tanskan kirkko itsenäistyi saksalaisesta Hampuri-Bremenin arkkihiippakunnasta, kun Lundin arkkipiispanistuin perustettiin vuonna 1104. Tanskassa oli 1100-luvulla monia sisällissotia. Valdemar I yhdisti kuningaskunnan piispa Absalonin kanssa. Hänen hallintoaikanaan Kööpenhaminasta tuli tärkeä kauppapaikka. Tanskasta tuli hetkellisesti Itämeren suurvalta. Valdemar ja hänen seuraajansa tekivät useita ristiretkiä varsinkin nykyisen Viron alueelle, jossa legendan mukaan Dannebrog putosi alas taivaasta taistelussa vuonna 1219. Tanskan mahti romahti 1220-luvulla.
Kalmarin unioni

Kuningatar Margareeta I meni naimisiin Norjan kuningas Haakon VI:n kanssa yhdistääkseen kaksi kuningaskuntaa. Hänen elinaikanaan pohjoismaat yhdistyivät virallisesti Kalmarin unioniksi vuonna 1397. Margareetan kuoltua vuonna 1412, hallitsijaksi tuli siihen asti nimellisesti hallinnut Eerik Pommerilainen, jonka aikana unioni hajosi sisäisiin erimielisyyksiin. Unioni hajosi lopullisesti Kristian II:n surmattua Sten Sturen kannattajia Tukholman verilöylyssä.
Ruotsin erosi unionista lopullisesti vuonna 1521 Kustaa Vaasan johdolla.[2] Norja pysyi unionin jäsenenä ja oli 1500-luvulta lähtien suorassa alissuhteessa Tanskaan.[3]
Uskonpuhdistus

Uskonpuhdistus alkoi Tanskassa vuonna 1536. Fredrik I:n kuoltua katoliset piispat ottivat vallan maassa ja kielsivät Kristian III:n valinnan kuninkaaksi, koska hän oli reformaation kannattaja. Lyypekin pormestari ja useat aateliset vastustivat jyrkästi piispoja, mikä johti kirkon omaisuuden takavarikkoon ja papiston käännyttämiseen luterilaisuuteen.
Suurvalta-aika

Tanska oli suhteellisen voimakas 1500- ja 1600-luvuilla. Sen talous hyötyi kahdeksankymmenvuotisesta sodasta, koska Alankomaista saapui paljon ammattitaitoisia pakolaisia. Tanska kuului kolmikymmenvuotisen sodan häviäjiin, koska Kristian IV arvioi väärin voimansa hyökätessään Saksaan. Ruotsi hyökkäsi vuonna 1643 Lennart Torstenssonin johdolla Tanskaan, mikä johti Tanskan kannalta epäedulliseen Brömsebron rauhaan. Siinä Tanska joutui luovuttamaan Ruotsille Jämtlandin, Härjedalenin, Hallandin, Gotlannin ja Saarenmaan. Vuonna 1658 Tanska kävi toisen tappiollisen sodan Ruotsia vastaan. Roskilden rauhan tuloksena Tanska luovutti Ruotsille Skånen, Blekingen, Bornholmin saaren sekä Bohusin ja Trondheimin läänit. Tämän jälkeen käytiin vielä sota, jossa Ruotsi yritti valloittaa Tanskan kokonaan, mutta tämä hanke epäonnistui. Vuonna 1660 Kööpenhaminassa solmitussa rauhansopimuksessa Tanska sai takaisin Trondheimin läänin ja Bornholmin saaren.
Fredrik III pakotti aateliset luopumaan verovapaudestaan ja vakiinnutti kuninkaan valtaa.
Tanska valloitti 1600-luvulla myös siirtomaita. Niitä olivat Tanskan Länsi-Intia, joka käsitti nykyiset Yhdysvaltain Neitsytsaaret vuosina 1671–1917,[4] sekä Tranquebar Intiassa 1620–1845.[5] Myös Grönlanti oli siirtomaan asemassa vuoteen 1953 saakka, jolloin se muutettiin Tanskan maakunnaksi.
Orjuuskysymykset ja sodat suurvaltoja vastaan
Maaorjuus lakkautettiin vuonna 1788, mikä teki talonpojista maanomistajia. Samoihin aikoihin valistusajattelu ja nationalismi alkoivat kasvattaa suosiotaan. Tanskalla oli 1600-luvulta alkaen useita siirtokuntia Euroopan ulkopuolella. Grönlanti ja Islanti sijaitsivat Pohjois-Atlantilla. Trankebarin siirtokunta perustettiin Intian etelärannikolle vuonna 1620 ja Karibianmerellä oli kolme siirtokuntaa. Afrikan länsirannikolta otettiin orjia.
Napoleonin sotien kustannukset näännyttivät Tanskan ennestään hyvän talouden. Brittien laivasto hyökkäsi Kööpenhaminaan vuonna 1801. Kilpailu merten herruudesta kiihtyi, ja vuonna 1807 britit takavarikoivat Tanskan laivaston itselleen, mikä johti Tanskan liittoutumiseen Ranskan kanssa ja liittymiseen sotaan Ruotsia vastaan. Vuoteen 1813 mennessä Tanskan valtion kassa oli kuitenkin tyhjentynyt ja kuningas Fredrik VI antautui briteille ja ruotsalaisille vuonna 1814. Samana vuonna solmittiin Kielin rauha, jonka seurauksena Norja siirtyi Ruotsille ja Tanskalle luvattiin Pommerin alue.[6]
Tanska joutui 1800-luvun puolimaissa kaksi kertaa sotaan saksalaisten naapurimaidensa kanssa. Ensimmäinen Saksan–Tanskan sota vuosina 1848–1851 alkoi, kun Tanskalle kuuluneiden Schleswigin ja Holsteinin herttuakuntien saksalaisväestö nousi kapinaan. Preussi tuli heidän avukseen. Sota jatkui pari vuotta, kunnes saksalaisten oli joulukuussa 1850 luovutettava Venäjän painostuksen vuoksi. Toinen Saksan–Tanskan sota syttyi kymmenisen vuotta myöhemmin vuonna 1864. Sota alkoi Preussin ja Itävallan hyökkäyksellä. Saksalaiset voittivat noin viiden kuukauden taistelujen jälkeen. Tanska joutui luovuttamaan voittajille Schleswig-Holsteinin, joka myöhemmin liitettiin Saksan keisarikuntaan.[7]
1900-luvulta nykypäivään
Tanskasta tuli perustuslaillinen monarkia 5. kesäkuuta 1849. Naiset saivat äänioikeuden vuonna 1915. Tanska oli puolueeton ensimmäisessä maailmansodassa.
Tanska julistautui puolueettomaksi toisen maailmansodan alkaessa, mutta Saksa miehitti sen hyökkäämättömyyssopimuksesta huolimatta 9. huhtikuuta 1940 operaatio Weserübungissa. Islanti julistautui itsenäiseksi vuonna 1944. Vuonna 1948 Tanska myönsi autonomian Färsaarille. Tanskasta tuli Yhdistyneiden kansakuntien jäsen vuonna 1945 ja Naton jäsen vuonna 1949. Vuonna 1959 Tanska liittyi Euroopan vapaakauppa-alueeseen ja vuonna 1973 kansanäänestyksen jälkeen EEC:hen. Mutta eurovaluutta torjuttiin kansanäänestyksessä vuonna 2000.[8]
2. maailmansodan päättymisestä 1960-luvun loppuun kansantalouden kehitys oli suotuisaa ja väestö kaupungistui, mutta 1970-luvulla valuuttapolitiikka ja öljykriisi aiheuttivat talouden alamäkeä, ja 1980-luvun alussa työttömyys nousi yli kymmeneen prosenttiin ja valtionvelka 70 prosenttiin bruttokansantuotteesta.[9] Vuonna 1982 Poul Schlüteristä tuli ensimmäinen konservatiivinen pääministeri sataan vuoteen. Hän erosi 1993 tamilipakolaisiin liittyvän skandaalin vuoksi ja tilalle nousi sosiaalidemokraatti Poul Nyrup Rasmussen. Vuoden 2001 vaalit voitti konservatiivien ja liberaalien vaaliliitto johdossaan Anders Fogh Rasmussen, ja oikeistopopulistinen Tanskan kansanpuolue sai 22 paikkaa. Maahanmuutto oli yksi Rasmussenin vaaliteemoista. Rasmussen menestyi myös 2005 ja 2007 vaaleissa. 2009 hän siirtyi NATOn johtotehtäviin ja tilalle nousi Lars Lokke Rasmussen.[8]
Vuodesta 2001 Tanska on osallistunut sotatoimiin Afganistanin sodassa 400 sotilaan voimin.[10] Vuonna 2003 Tanska oli mukana hyökkäämässä Irakiin. Se veti joukkonsa pois vuonna 2007.[11]
Vuonna 2006 tanskalainen sanomalehti Jyllands-Posten julkaisi profeetta Muhammadista pilapiirroksen, joka herätti voimakkaita tunteita islamilaisissa maissa.[8]
Vasemmistoblokki voitti vuoden 2011 kansankäräjävaalit, minkä seurauksena Helle Thorning-Schmidtistä tuli pääministeri. Hän on ensimmäinen naispääministeri Tanskan historiassa. Vuosien 2008-2009 taloustaantuman jälkeen talouskasvu on ollut hitaampaa kuin muualla Pohjoismaissa, syynä eurokriisi ja työn tuottavuuden hidas kasvu korkeista palkoista johtuen. Työllisyystilanne on tosin parempi kuin Euroopassa keskimäärin, ja velkaa suhteellisen vähän.
Katso myös
Danevirke
Dannebrog
Luettelo Tanskan kuninkaista
Juutinrauman tulli
Lähteet

Aiheesta muualla

 (in Danish)

*


Patologinen valehtelu, eli mytomania (kreik. mythos tarina + mania) eli pseudologia fantastica (kreik. pseudos väärä + logos puhe, tieto + phantasia mielikuvitus) on sairaalloinen halu valehdella ja keksiä sepitettyjä tarinoita. Mytomaniaa sairastavia kutsutaan mytomaaneiksi, suomeksi yleensä  patologisiksi valehtelijoiksi.
Pakonomainen valehtelu ei ole lääketieteellinen diagnoosi, vaan se liittyy muihin mielenterveyden ongelmiin oireena.[1]
Jos ihminen hakee valehtelusta hyötyä, se saattaa olla osa narsistista persoonallisuushäiriötä. Käyttäytymismuodosta voi parantua, jos kokee sen itse ongelmaksi, mutta esimerkiksi narsistiseen persoonallisuushäiriöön liittyvää valehtelua ei voi saada parantumaan, sillä henkilö ei itse koe sitä ongelmaksi.[1]
Vankisairaalan vastaavan ylilääkärin Hannu Lauermanmukaan valehtelu menee sairauden puolelle, jos se on ihmiselle pakonomaista tai jos se palvelee hänen sisäistä tasapainoaan niin, että vaihtoehtoja ei ole.[2]
Eräs patologisen valehtelun muoto on paroni von Münchhausenin mukaan nimensä saanut Münchhausen-syndrooma, jossa potilas on tuntevinaan fyysistä kipua ja valittaa siitä saadakseen huomiota.
Lähteet

Luokka:Psykologia
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit