Sokeritoukka (Lepisma saccharina) on pieni siivetön hyönteinen, joka kuuluu yli 300 miljoonaa vuotta vanhaksi arvioituun toukkasukahäntäisten hyönteislahkoon (Zygentoma). Se on yleinen ja kotioloissa suhteellisen harmiton kylpyhuoneiden vieras, joka on levinnyt lähes koko maapallolle. Sokeritoukat ovat hopeanhohtoisia, aikuisena noin yhden senttimetrin mittaisia taaksepäin suippenevia hyönteisiä, joiden päässä on kaksi pitkää tuntosarvea ja perässä kolme lyhyempää sukasta. Ne etsivät ravintoa pimeässä kosteissa tiloissa ja säntäävät pakoon, jos huoneeseen sytytetään valot.
Sokeritoukat voivat syödä laajalti erilaisia elintarvikkeita ja materiaaleja, jotka sisältävät tärkkelystä, sokeria, selluloosaa tai proteiineja. Museoissa, arkistoissa ja muissa pitkäaikaissäilytystilanteissa ne voivat aiheuttaa vahinkoa kirjoille, papereille, tekstiileille ja muille erityisesti tärkkelystä sisältäville materiaaleille.
Ulkonäkö ja koko

Sokeritoukan ruumis on litteä ja suhteellisen pitkulainen, ja sen takapää suippenee huomattavasti. Täysikasvuisen yksilön ruumiin pituus ilman tuntosarvia ja takasukasia on 7–12 millimetriä. Hyönteistä peittävät hopeanhohtoiset suomut.[1] Hyönteinen voi olla myös ruskehtava.[2] Takapäässä on kolme sukasta, joista sokeritoukan tunnistaa parhaiten. Päässä on kaksi pitempää tuntosarvea, joiden lisäksi voi näkyä kaksi lyhyempää tuntosukasta.[1] Tuntosarvet ja takapään sukaset voivat olla täysikasvuisen yksilön ruumiin mittaisia.[3]
Sokeritoukat käyvät läpi osittaisen muodonvaihdoksen, eli niiden elinkaari on kolmivaiheinen: muna- ja nymfivaiheet edeltävät hyönteisen kehittymistä täysikasvuiseksi.[4] Vastakuoriutuneilla yksilöillä ei vielä ole suomuja, ja ne ovat väriltään valkeahkoja.[1] Nuoret nymfit näyttävät samalta kuin täysikasvuiset, mutta ovat kooltaan pienempiä. Sokeritoukat kykenevät liikkumaan erittäin vikkelästi, yleensä lyhyin pyrähdyksin.[3]
Levinneisyys ja elinympäristö
Sokeritoukat ovat levinneet laajalti. Niitä tavataan Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Australiassa, Tyynen valtameren saarilla, Japanissa ja muissakin osissa Aasiaa.[5] Sokeritoukka on lähisukuisen uunitoukan (Thermobia domestica) tavoin hyönteislahkonsa kosmopoliitti.[6]

Sokeritoukat elävät lämpimässä ulkoilmassa kivien, kaarnan ja lehtijätteen alla, lintujen ja nisäkkäiden pesissä sekä muurahais- ja termiittikeoissa. Niitä löytyy usein myös ihmisasumuksista, joissa niitä pidetään haittaeläiminä.[2] Sokeritoukkia voi eräillä seuduilla tulla kesäisin kuivan kauden alkaessa suuria määriä ihmisasumuksiin.[7] Paanukattoiset puurakennukset ovat erityisen houkuttelevia sokeritoukille, koska ne voivat päästä sisälle paanujen ja muiden puurakenteissa olevien rakojen kautta. Sokeritoukat leviävät myös, mikäli niiden munia, poikasia, tai täysikasvuisia yksilöitä tuodaan taloon pahvilaatikoiden, huonekalujen, puutavaran, seinäpaperien ja muiden vastaavien esineiden mukana.[8][7] Sokeritoukkia voi löytyä isoja määriä myös uusista rakennuksista, joissa vastikään muovilla eristetyt seinät ovat yhä kosteita[9] tai joissa vastavaletut betonirakennelmat ja tuoreet puurakennelmat levittävät kosteutta ja joiden seinäpapereista sokeritoukat löytävät houkuttelevan ravinnonlähteen[7].
Ihmisasumuksissa tavattavat sokeritoukat elävät kosteissa tiloissa, kuten viemärissä, keittiössä, kylpyhuoneissa ja kellareissa. Ne voivat pesiä laattojen alla ja putkistojen läheisyydessä. Kerrostaloissa sokeritoukat voivat kulkea putkien läpivientien kautta asunnosta toiseen.[10] Vaikka sokeritoukkien kerrotaan kykenevän kulkemaan hajulukkojen lävitse,[10] ne eivät yleensä tule taloihin viemärien kautta[3]. Ne eivät myöskään kykene nousemaan ylös pystysuoria sileitä pintoja, joten niitä tavataan usein kylpyammeista ja pesualtaista, jonne ne ovat joutuneet etsiessään ruokaa.[3] Parhaiten ne viihtyvät lämpimissä paikoissa, joissa on korkea ilmankosteus.[1][11] Optimaaliset olosuhteet ovat noin 25–30°C:n lämpötila[1] ja 75–95prosentin ilmankosteus[11][3]. Sokeritoukat etsivät ravintoa pimeässä ja pakenevat, mikäli huoneeseen sytytetään valot äkillisesti tai liikutellaan esineitä, joiden alla ne piileskelevät. Ne viihtyvät rakennusten raoissa, listojen alla, kaappien ja penkkien takana, lattiapintojen alla ja vastaavissa tiloissa, joissa kosteus, lämpötila ja ruokavarastot ovat optimaalisimmillaan. Ne voivat selviytyä sellaisissa olosuhteissa kauankin, vaikka huoneisto olisi muuten kuiva ja ilmastoitu.[1]
Elintavat
Lisääntyminen
Muiden toukkasukahäntäisten tavoin sokeritoukkien parittelu on monimutkaista. Sukupuolet eivät parittele suoraan, vaan siittiöt välittyvät ulkoisesti ja epäsuorasti naaraaseen.[11] Aluksi uros houkuttelee naarasta pariutumisliikkeillä, joihin kuuluu tuntosarvien kosketus naaraaseen ja pään heiluttaminen.[7] Tämän jälkeen uros asettaa tuottamansa spermatoforin suoraan maahan.[12] Sitten se tuottaa rihmoja, joiden avulla se ohjaa naaraan vähitellen kosketuksiin spermatoforin kanssa.[13] Jotta spermatofori ei kuivuisi, urokset laskevat sen useimmiten kostealle alustalle, ja pariutumisaikaan voidaankin nähdä lukuisten täysikasvuisten yksilöiden kerääntyneen kosteisiin paikkoihin.[7]
Hyönteinen munii rakennusten rakoihin, listojen taakse, laattojen ja lattiapinnoitteiden alle tai suoraan elintarvikkeisiin.[1] Sokeritoukat keräytyvät päiväsaikaan samoihin paikkoihin lepäämään, ja tällöin naaraat yleensä laskevat munansa. Molempien sukupuolten erittämät feromonit antavat impulssin kerääntymiselle samoihin paikkoihin. Yhteenkerääntyminen auttaa myös pitämään ilmankosteuden ja lämpötilan munien ja nuorten nymfien kehittymiselle ihanteellisena.[7] Naaraat munivat munansa pieniin ryhmiin muutamista munista noin 50 munaan asti.[2] Munat ovat noin 0,5 millimetrin kokoisia, valkeahkoja ja ovaalinmuotoisia. Naaras voi munia useammassa erässä viikkojen ajan.[9]
Kehittyminen
Suotuisissa olosuhteissa munat voivat kehittyä kahdessa viikossa, mutta kuoriutumiseen voi mennä kaksikin kuukautta.[2] Kehittymisnopeus riippuu lämpötilasta.[9]
Kuoriutumisen jälkeen nymfivaiheessa olevat yksilöt käyvät läpi kahdeksan kuorenvaihtoa, ennen kuin niistä tulee täysikasvuisia ja sukukypsiä.[1] Aluksi nymfit ovat valkeahkoja ja muuttuvat kuorenvaihtojen myötä hopeanvärisiksi. Ensimmäisen kuorenvaihdon aikana ne ovat noin 0,8 millimetrin mittaisia.[4] Täysikasvuisuuden saavuttamiseen menee noin viidestä kuuteen kuukautta normaaleissa lämpötila- ja kosteusolosuhteissa.[1] Monista muista hyönteisistä poiketen aikuinen yksilö jatkaa kuorenvaihtoaan sukukypsyyden saavuttamisen jälkeenkin ja voi elinaikanaan vaihtaa kuortaan jopa 20–50 kertaa.[1][6] Kuorenvaihdon yhteydessä toukat voivat myös kasvattaa uudelleen menetettyjä raajoja tai tuntosarvia.[1] Sokeritoukkanaaraat elävät tyypillisesti 2–8 vuotta.[2][4]. Ne voivat elinaikanaan munia 20–100 munaa.[1]
Sokeritoukkakannat kehittyvät suhteellisen hitaasti, koska yksilöt kehittyvät sukukypsiksi hitaasti eivätkä ne muni suuria määriä.[2]
Ravinto
Sokeritoukat pysyttelevät pääasiassa löytämänsä ravinnonlähteen läheisyydessä.[3] Ravinnoksi käy lähes mikä tahansa tärkkelyspitoinen aine. Sokeritoukat syövät leivänmuruja,[10] jauhoja, kuivattua lihaa[2], ja niitä voi löytää muropaketeistakin[5]. Sokeritoukat kykenevät myös hajottamaan selluloosaa. Tapettiliima, kirjojen sidontaan käytetty liima, homeinen paperi ja valokuvat maistuvat sokeritoukille. Ne voivat myös tehdä reikiä likaisiin tekstiileihin, nahkaan,[10] kumiin[2] ja synteettisiin materiaaleihin. Ihmisestä pudonneet hiukset, ihokarvat, ihosolukko ja lika ovat sokeritoukkien ruokaa kylpyhuoneissa. Sokeritoukkien runsaus voi olla merkki huoneiston kosteusvauriosta, koska sokeritoukat syövät myös homesienten rihmastoa ja itiöitä.[10] Sokeritoukat käyttävät usein proteiinilähteinään muiden kuolleiden hyönteisten raatoja.[1] Ne voivat syödä myös oman lajinsa tyhjiä kuoria tai jopa toisia vahingoittuneita lajitovereitaan.[5] Yksilö voi selvitä jopa vuoden ilman ravintoa.[2]
Viholliset
Vaikka sokeritoukkien luonnollisia vihollisia tunnetaan varsin vähän,[14] ainakin sisätiloissa viihtyvä hämähäkkijuoksijainen[15] ja eräät hämähäkit[16] saattavat käyttää sokeritoukkia ravinnokseen.
Hämähäkkijuoksijaiset ja sokeritoukat viihtyvät hyvin samankaltaisissa elinympäristöissä: ne liikkuvat pimeässä kosteissa paikoissa kuten kellareissa. Hämähäkkijuoksijainen surmaa saaliinsa ruiskuttamalla siihen pienen määrän myrkkyä.[17]
Haitat ja torjunta
Haitat
Kotioloissa sokeritoukkien aiheuttama haitta ihmisille ja omaisuudelle on yleensä vähäistä ja lähinnä esteettistä. Lisääntymisen hitauden vuoksi niiden määrä pysyy useimmiten alhaisena, eikä niitä ehdi syntyä kiusaksi asti.[10] Toisaalta hyönteistä voi olla vaikea hävittää täysin rakennuksista, ja eläinten kuorien jäänteet voivat suurina määrinä aiheuttaa allergiaa sekä vaikuttaa ihrakuoriaisten lisääntymiseen.[6] Sairaaloissa sokeritoukat saattavat toimia taudinlevittäjinä faaraomuurahaisten tavoin. Sokeritoukat voivat aiheuttaa vahinkoa syömällä proteiini-, sokeri- tai tärkkelyspitoisia ruokia ja materiaaleja.[9]

Museoissa, arkistoissa ja muissa dokumenttien ja materiaalien pitkäaikaissäilytystiloissa sokeritoukat voivat aiheuttaa vahinkoa museoesineille, postimerkkikokoelmille, eräille tekstiileille[1] kuten silkille ja eräille muuntokuiduille,[8] kuten viskoosille[9], sekä vanhoille kirjoille, jos ne saavat toimia häiriöttä pidempiä aikoja.[1] Vanhassa paperissa ja paperiliimassa on tyypillisesti runsaasti sokeritoukalle kelpaavaa tärkkelystä.[18]
Toteaminen
Sokeritoukkien aiheuttamat vauriot ovat helposti tunnistettavia. Paperisivujen vaurioituneet reunat ovat hyvin epäsäännöllisiä.[5] Koska sokeritoukan leuat ovat pienet, se pysyttelee paperin päällä nakerrellen sen pintaa vähitellen ja epäsäännöllisesti. Joillakin alueilla paperiin tulee epäsäännöllisiä reikiä, kun taas joillakin alueilla paperi on ohentunut tai vain painomuste paperin pinnasta on hävinnyt.[5] Kirjan vaurioituneiden sivujen väriläikät aiheutuvat usein syötyihin alueisiin leviävistä sienikasvustoista.[7] Kirjankansien ja päällysmateriaalien vauriot ovat epäsäännöllisen muotoisia. Suuret sokeritoukkakannat voivat aiheuttaa useita reikiä paperimateriaaleihin. Kirjan sidontamateriaalissa,voi olla niin ikään epäsäännöllisiä ohentumia. Sokeritoukkien ulosteet, joita kerääntyy ravinteina käytettyjen paperien pinnoille, ovat pieniä, tummia, pellettimäisiä,[5] helposti hajoavia, pölymäisiä ja valossa hieman kimaltavia. Ne tarttuvat helposti kiinni useimpiin pintoihin.[7]. Vaurioituneissa tekstiileissä voi olla keltaisia läikkiä, kuoria tai ulosteita.[5][19]
Suorien vaurioiden lisäksi sokeritoukkainvaasion toteamiseksi voidaan käyttää kahdenlaisia ansoja. Toukkia voidaan houkutella jauhoja sisältäviin maljoihin, joihin ne pääsevät kiipeämään ulkoreunalla olevaa teippiä pitkin. Pudottuaan maljaan ne eivät pääse kiipeämään takaisin. Muun muassa torakoiden tarkkailuun käytetyt tahmeat ansat soveltuvat myös sokeritoukkien pyydystämiseen ja niiden leviämisreittien toteamiseen.[14][6]
Fysikaalinen torjunta
Sokeritoukat tarvitsevat yli 60% ilmankosteuden elinkaarensa täyttämiseksi, joten eräs yksinkertainen ratkaisu niiden torjuntaan on lämpötilan nosto huonetilan kuivaamiseksi ja ilmastoinnin parantaminen. Ilmankosteuden laskiessa ne häviävät yleensä itsestään. Jopa kylpyhuoneissa lattialämmitys ja koneellinen ilmanvaihto voivat tuoda hyvän tuloksen. Kuivaamisen tulee jatkua pitkiä aikoja, jotta kaikista yksilöistä päästään eroon. Kaikki kosteusvauriot on korjattava ja kosteuslähteet poistettava. Huoneistojen siivouksessa imurointia kannattaa suosia ja välttää lattioiden vesipesua. Mikäli lattioita pestään usein vedellä, voi sokeritoukille jäädä helposti jäljelle suotuisia olosuhteita rakenteiden rakoihin. Imuroinnin jälkeen on tärkeää tuhota pölypussien sisältö, jotta eläimet eivät leviä sieltä takaisin. Rakenteiden raot ja muut eläimelle tyypilliset piilopaikat kannattaa mahdollisuuksien mukaan tilkitä, jolloin niiden elintila vähenee.[1] Lämpötilan nousu yli 44,4°C:n tai lasku alle 0°C:n tappaa nymfivaiheessa olevat hyönteiset.[14] Lämpötilan alentaminen alle 15°C:n hidastaa sokeritoukkien lisääntymistä yleisemminkin.[6] Sokeritoukat välttävät yleensä villaa.[8]
Katon kautta leviäviä sokeritoukkia torjutaan välikaton ilmanvaihdon parantamisella, koska se estää kosteuden kertymisen kattorakenteisiin. Puupäällysteiset paanukatot, joiden alla on vanerirakenteita tai tervapaperia, ovat erityisen houkuttelevia. Kattojen yläpuolelle ulottuvien puunoksien poisto voi myös vähentää kosteuden kertymistä kattoon ja parantaa ilmanvaihtoa.[3] Lämpimillä alueilla ovissa ja ikkunoissa olevat raot kannattaa tilkitä, jotta hyönteiset eivät pääse ulkoa sisälle. Sokeritoukkien saastuttamissa huoneissa olevat laatikot, huonekalut, pahvipakkaukset ja muut vastaavat esineet on tutkittava.[8]
Pitempään varastoitavat mahdolliset ravinnonlähteet kuten vanhat kirjat, paperit, tärkkelyspitoiset materiaalit ja pahviaskit kannattaa sijoittaa tiiviisiin muovisäiliöihin.[8] Kirjoista ja dokumenteista sokeritoukkia voidaan hävittää myös laittamalla esineet mikroaaltouuniin, jossa niitä tulee säteilyttää 30–60 sekuntia. Menetelmä ei sovi tiettyjä värejä sisältäville tai kovin heikkokuntoisille kirjoille tai dokumenteille.[14]
Kemiallinen torjunta

Kemiallisesti sokeritoukkia voidaan torjua hyönteismyrkyillä, kuten aerosoleilla, muurahaissirotteilla[10] tai erityisesti sokeritoukkien torjuntaan suunnatuilla sirotteilla[1]. Aineet sisältävät yleensä pyretroideja tai boorihappoa.[8] Useimmiten kemiallista torjuntaa tarvitaan lähinnä vain suuriksi kasvaneisiin kantoihin[3][1], jolloin on samalla tärkeää käsitellä niiden piilopaikat. Sirotteiden ja ansojen yhteiskäytöllä voidaan vähentää hyönteisten määriä tilanteissa, joissa fysikaalisia olosuhteita on hankala helposti muuttaa sokeritoukille epäsuosiollisiksi.[6] Sirotteita käytettäessä on samalla alennettava ilmankosteutta.[1] Aerosolisuihkeita voidaan käyttää lattiapintojen, seinäkoristeiden, laatikostojen taustojen, huonekalujen alustojen, rakennelmien rakojen ja ullakoiden lattioiden ja kattojen käsittelyyn. Rakennusten ulkopuolella voidaan käsitellä räystäät, varastorakennukset ja kukkapenkkirakennelmat. Kemiallisen torjunnan tehon toteamiseen voidaan tarvita aikaa kymmenestä päivästä kahteen viikkoon, koska piileskelevien hyönteisten on ensin oltava kontaktissa torjunta-aineeseen.[9]
Fossiililöydöt
Jo vanhimmiksi arvioidut fossiloituneet primitiiviset siivettömät hyönteiset muistuttivat suuresti nykyisiä toukkasukahäntäislajeja, kuten sokeritoukkia. Sokeritoukan kaltaisia lajeja sisältäviä fossiileja on löydetty joitakin harvoja noin 395 miljoonaa vuotta vanhaksi ajoitetusta kiviaineksesta Skotlannista, New Yorkista ja Quebecista. Vaikka nämä löydökset on ajoitettu devonikauden puolivälin tienoille, asiantuntijat uskovat ensimmäisten sokeritoukan kaltaisten hyönteislajien ilmaantuneen siluurikauden lopulla, noin 415 miljoonaa vuotta sitten.[20] Niiden arvioidaan olleen olemassa esimerkiksi jo kauan ennen torakoita.[6]
Aiemmin toukkasukahäntäiset luettiin samaan kolmisukahäntäiset-lahkoon siimahäntäisten (Microcoryphia (tai Archaeognatha) kanssa. Ne on helpoin erottaa siitä, että siimahäntäiset hyppivät, toukkasukahäntäiset voivat liikkua vain juosten.[21]
Samankaltaisia lajeja
Toukkasukahäntäisten lahkon lajeja tunnetaan kosmopoliitin sokeritoukan lisäksi ainakin 120 lajia,[22], ja jotkin muutkin niistä ovat mieltyneet ihmisasumuksiin. Toinen Suomessakin tavattava laji on uunitoukka[3], jonka ruumis on täysikasvuisena noin 8 millimetrin mittainen.[7] Pohjois-Amerikassa tunnettuja saman Lepismatidae-heimon lajeja ovat muun muassa Ctenolepisma longicaudata[23] (urban silverfish[5]) ja Ctenolepisma quadriseriata.[8] Australiassa tunnetaan kotioloissa viihtyvän sokeritoukan ohella hyvin luonnossa elävä Acrotelsella devriesiana -laji[12].
Lähteet

Aiheesta muualla

 Hyönteismaailma.fi (Transmeri)
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

Luokka:Toukkasukahäntäiset
Luokka:Tuhohyönteiset
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit


Tom Dooley (alun perin Thomas C. Dula) (22. kesäkuuta 1845 – 1. toukokuuta 1868) oli Yhdysvaltain sisällissodassa palvellut entinen sotilas, joka pidätettiin ja tuomittiin kuolemaan morsiamensa Laura Fosterin murhasta. Tapauksen oikeudenkäynti ja sitä seurannut hirttotuomio saivat kansallista julkisuutta, ja Tom Dooleyn lyhyestä elämästä muotoutui Pohjois-Carolinassa kansantarina. Vuonna 1958 Yhdysvaltalainen lauluyhtye Kingston Trio levytti balladin ”Tom Dooley” ja teki nimen tunnetuksi eri puolilla maailmaa.
Nuoruus
Dooleyn lapsuudesta ja nuoruudesta Pohjois-Carolinan Elkvillessä ja sitä ympäröivässä Happy Valleyssa ei tiedetä kovin paljon. Hänet on kuvattu huolettomaksi nuorukaiseksi, joka nautti tyttöjen suosiosta ja rakasti musiikkia. Erityisen ihastuneita Dooleyhin olivat serkukset Laura ja Ann Foster, joita New York Tribune kuvaili hyvin kauniiksi ja oikullisiksi. Kummankin tytön myöhempi elämä kietoutui tiiviisti Tomin ympärille.[1]
Sisällissotaan joutuminen vei Dooleyn 18-vuotiaana kolmeksi vuodeksi rintamalle, jossa hän palveli Etelävaltioiden joukoissa Pohjoisvaltioita vastaan. Dooley kävi läpi monet yhteenotot sotakentillä ja viihdytti joukkoja taistelujen välillä laulamalla ja soittamalla kitaraa. Hän toimi loppuajan rykmenttinsä rumpalina. Keväällä 1865 Dooley joutui sotavangiksi Marylandiin. Seuraavien kuukausien aikana etelävaltiot antautuivat, ja Dooley vapautettiin. Hän aloitti pitkän marssin Elkvilleen leskeksi jääneen äitinsä luo. [2]
Lauran murha
Katoaminen
Kylän poikien innokkaan ihailun kohteina olleet Laura ja Ann olivat jo ehtineet unohtaa Dooleyn, mutta tämän saapuminen rintamalta herätti tyttöjen muistot. Ann oli avioitunut paikallisen farmarin James Meltonin kanssa, mutta Laura oli edelleen vapaa. Dooley aloitti seurustelun hänen kanssaan alkuvuonna 1866. Myös Ann Meltonin rakkaus Tomiin syttyi uudelleen. Serkusten kiinnostuksen keskipisteeksi joutunut Dooley päätti paeta kylästä Lauran kanssa.[3]
Nuoret panivat suunnitelman täytäntöön toukokuun lopulla 1866.[4] Keskellä yötä Laura keräsi tärkeimmät vaatteensa mukaansa ja ratsasti hevosella kohtauspaikkaan, jossa Tom odotti häntä. Tämän jälkeen Laura katosi. Tytön suku suoritti laajoja etsintöjä ilman tulosta. Kyläläiset uskoivat Lauran ratsastaneen tiehensä Dooleyn kanssa. Lauran hevonen palasi takaisin nälkiintyneenä ja valjaansa rikkoneena. Kavioiden jäljet möyhityssä mullassa johtivat etsijät paikalle, jossa ratsu oli ollut sidottuna puuhun. Laurasta ei näkynyt jälkiä, mutta osa etsijöistä uskoi, että tyttö oli surmattu ja siirretty toisaalle.[3]
Dooleyn pidätys
Dooley, joka käytti valenimeä Tom Hall, jätti hyvin pian Lauran katoamisen jälkeen Elkvillen ja ratsasti Tennesseehen. Täällä hän pyysi töitä eversti James Graysonilta, joka oli tunnettu Pohjoisvaltioiden jalkaväen entisenä upseerina.[5] Dooley kertoi haluavansa ansaita rahaa lähinnä uusien saappaiden hankkimiseen, ja solmi lyhyen työsuhteen. Hän ehti jatkaa matkaansa ennen kuin Walkesin piirikunnan seriffi saapui Graysonin luo kertomaan, että he ajoivat takaa mahdollista murhaajaa. Kuultuaan Dooleyn tuntomerkit Grayson tunnisti kuvauksesta entisen työntekijänsä Tom Hallin.[5].
Dooleyn leiri löytyi läheisen puron varrelta. Yleisestä käytännöstä poiketen hänet pidätettiin ilman minkäänlaista näyttöä rikoksesta, sillä Laura Fosterin ruumista ei ollut vielä löytynyt.[6]
Hauta
Elokuussa 1866 Ann Meltonin ja hänen palveluksessaan olevan Pauline Fosterin kovaääninen riitely sai rikostutkijat kiinnostumaan tyttöjen riidan taustoista.[4] Murtunut Pauline kertoi, että Dooley oli tappanut Lauran, ja Ann tiesi ruumiin hautapaikan. Tyttö johti etsijät maastoon, josta kertoi ruumiin löytyvän. Syyskuun alussa nuoren naisen ruumis kaivettiin esiin matalasta maahaudasta.[4] Kuollut tunnistettiin kadonneeksi Laura Fosteriksi. Hänen säärensä olivat murtuneet ja häntä oli puukotettu rintaan. Vainajan viereltä löytyi pussi, jossa olivat Lauran mukaan ottamat vaatteet. Lauran kasvot oli peitetty vaunujen jalkapeitteellä, joka oli siististi taitettu kaikista kulmistaan aivan kuin naisen käsien jäljiltä.[7]
Lauran ruumis haudattiin myöhemmin korkealle kukkulalle, joka on tunnettu nimellä "Laura Foster Hill".[3]
Rikostutkimukset ja oikeudenkäynti
Murhan motiivit
Rikostutkimuksissa paljastui kolmiodraama, jonka taustalta löytyi intohimon lisäksi epätoivoa, uhkailua ja syytöksiä. Muutama viikko ennen Lauran katoamista Dooley oli maininnut eräälle ystävälleen saaneensa sukupuolitaudin, todennäköisesti syfiliksen. Dooley uhkasi kostaa henkilölle, joka hänet oli tartuttanut. Ann Melton oli kertonut samoihin aikoihin sisäkölleen Pauline Fosterille saaneensa ”rokon”, jonka Dooley oli hänelle antanut. Irtonaisten sukupuolisuhteiden mukana tauti levisi nopeasti, ja sen sairastajiksi on mainittu myös Annin aviomies James Melton ja Pauline Foster. Joidenkin lähteiden mukaan Pauline oli itse tuonut taudin toiselta paikkakunnalta.[8] Dooley uskoi kuitenkin saaneensa tartunnan Laura Fosterilta, ja hänet oli nähty muutama päivä ennen tytön katoamista uhkailemassa tätä julkisella paikalla.[9]
Laurasta oli yksi havainto murhayöltä. Hän oli ratsastanut naapurinsa ohitse ja maininnut pakenevansa Tennesseehen. Tyttö oli kuitenkin ratsastanut täysin päinvastaiseen suuntaan itään ja päätynyt surmattuna maahautaan.[8] Pauline Fosterilta saatu todistusaineisto osoittautui raskauttavaksi Dooleytä vastaan. Hänen kuvauksensa mukaan Ann Melton palasi Lauran katoamisyönä kotiin varhain aamulla vaatteet ja kengät märkinä. Myöhemmin päivällä Pauline väitti Dooleyn seisoneen Annin vuoteen äärellä ja puhuneen Laurasta.[10]
Paulinen todistuksen lisäksi monet muut paikalliset asukkaat nousivat Dooleytä vastaan. Hänet oli nähty kuokkimassa lähellä Lauran hautaa ja monet olivat kuulleet hänen aiemmat uhkailunsa. Oikeudenkäynnin aikana Dooley julisti olevansa syytön, mutta ei nimennyt ketään toista mahdollista epäiltyä. Puolustus kuvaili Laura Fosteria moraalittomaksi naiseksi, joka oli vietellyt urhoollisen sotilaan, mutta syyttäjä katsoi syytetyn itsensä olevan vailla minkäänlaista moraalia.[11]
Tuomio
Lokakuussa 1866 valamiehistö totesi Dooleyn syylliseksi murhaan. Tuomiota ei kuitenkaan laitettu täytäntöön, sillä syytetyn puolustusasianajajana toiminut Zebulon Baird Vance, josta myöhemmin tuli senaattori, sai aikaan tuomiopiirin vaihdoksen valamiehistön puolueettomuuden takaamiseksi.[4] Dooleyn oikeudenkäynti pitkittyi. Keväällä 1868 Pohjois-Carolinan korkein oikeus otti asian uudelleen käsiteltäväkseen. Dooleylle langetettiin uusi kuolemantuomio. Hänen todellinen osuutensa Laura Fosterin murhaan jäi kuitenkin epäselväksi, sillä tuomio perustui toteen näyttämättä jääneisiin silminnäkijähavaintoihin ja Pauline Fosterin todistajalausuntoihin. Dooleyn lisäksi pidätettynä ollut Ann Melton istui vankilassa kaksi vuotta epäiltynä osallisuudesta murhaan. Naista ei kyetty osoittamaan kiistattomasti syylliseksi tutkittavana olleeseen rikokseen, ja syyte häntä vastaan raukesi Dooleyn kirjoittamaan tunnustukseen, jonka mukaan Annilla ei ollut mitään osuutta veritekoon. [12]

Kun Dooleytä toukokuussa 1868 kuljetettiin vankkureissä hirttopaikalle, hän istui ruumisarkkunsa päällä ja näppäili banjoaan. Hirttolavalla Dooleyn kaulan ympärille asetettu naru sai hänet vitsailemaan ympärillä olijoille: ”Olisin pessyt kaulani jos olisin tiennyt että teillä on tuollainen uusi hieno köysi”.[3]
Seuraavana päivänä ilmestynyt New York Herald julkaisi kolmen palstan levyisen otsikon, jossa kerrottiin Tom Dooleyn teloituksesta. Tapaus herätti laajalti kiinnostusta Yhdysvalloissa. [12] Se erottui tavanomaisuudesta, ja sekä kiehtoi että inhotti ihmisiä.[4] Vankeudesta vapautettu Ann epäonnistui elämänsä uudelleen järjestelyssä. Häpeä seurasi kaikkialle minne hän meni. Ann ei välittänyt puheista ympärillään, vaan koetti kääntää uudelleen miesten huomion itseensä. Hänen elämänsä jäi lyhyeksi ja päättyi jo muutamaa vuotta myöhemmin tapahtuneen vankkurionnettomuuden seurauksena. [12]
Myöhemmin on todettu, että Dooleyn molemmissa oikeudenkäynneissä tapahtui lukuisia erehdyksiä. Syytettyä vastaan todistajina esiintyneiden ihmisten kertomuksista on löytynyt valheita ja silminnäkijähavaintoja on liioiteltu.[13]
Tarina ja laulu
Tarina Tom Dooleystä jäi elämään, mutta lukuisat kirjoittajat ja kertojat muuttivat sen sisältöä. Dooleystä tuli onneton olosuhteiden uhri, Laurasta viaton nuori tyttö ja Annista mustasukkainen ilkeä noita.[4] Surullista balladia Dooleyn kohtalosta laulettiin hyvin pian teloituksen jälkeen. Joidenkin lähteiden mukaan kappale perustui Dooleyn itsensä esittämään säkeeseen, jota hän oli laulanut sellissään ollessaan vangittuna.[3] Paikallinen runoilija Thomas Land kirjoitti keskeneräisen laulun loppuun, ja se levytettiin ensimmäisen kerran jo vuonna 1929. Maailmanlaajuisen suosion laulu saavutti 1958 The Kingston Trion esittämänä.[14]
Suomessa laulun levytti 1959 Olavi Virta Reino Helismaan kirjoittamin suomenkielisin sanoin.[15] Saukin suomeksi sanoittaman toisinnon levytti Kauko Käyhkö. Olavi Virran ja Per-Erik Förarsin yhtyeen levytys, jonka oli sovittanut Jaakko Borg, joutui Yleisradiossa esityskieltoon. Toimenpide ei johtunut niinkään itse laulusta, vaan siitä, että Virran väitettiin tuohon aikaan olleen suhteessa alaikäisen naisen kanssa.[16]
Tarinasta tehtiin 1959 myös Tom Dooley – kapinallinen -niminen elokuva, jonka pääosaa esitti Michael Landon.[17]
Lähteet
Casstevens, Frances H. Death in North Carolina's Piedmont: tales of murder, suicide and causes unknown, History Press, 2006, ISBN 9781596291966
Viitteet

Luokka:Yhdysvaltalaiset murhaajat
Luokka:Yhdysvaltalaiset teloitetut
Luokka:Vuonna 1845 syntyneet
Luokka:Vuonna 1868 kuolleet


Korsika (korsikaksi ja , ) on Ranskalle kuuluva saari Välimeressä Italiasta länteen ja Italialle kuuluvan Sardinian saaren pohjoispuolella. Korsika listataan usein yhtenä Ranskan hallintoalueista, vaikka tarkkaan ottaen sen asema on vuodesta 1991 alkaen ollut alueellinen yhteisö, collectivité territoriale. Korsika koostuu yhdestä Corsen departementista.
Korsikalla oli vuoden 2007 alussa 299209 asukasta[1]. Osa asukkaista puhuu korsikan kieltä. Korsika tunnetaan Napoléon Bonaparten syntymäpaikkana. Ranska on hallinnut saarta vuodesta 1768.
Historia
Varhaishistoria

Korsikan asuttamisen tarkkaa ajankohtaa ei tiedetä, mutta ensimmäiset todisteet ihmisasutuksesta saarelta ovat 9000–10000 vuotta vanhoja. Bonifacion läheltä on löydetty 8570 vuotta vanha naisen luuranko, joka on nimetty Dame de Bonifacioksi. 5000-vuosisadalla eaa. Korsikalle tuli merkittäviä muuttoaaltoja. Nämä neoliittisen kivikauden asukkaat kasvattivat karjaa ja osasivat kutoa. Väestön kasvun myötä kauppayhteydet muualle vilkastuivat ja 4000-vuosisadalla eaa. saarelle alettiin pystyttää megaliitteja. Näihin aikoihin korsikalaiset kävivät kauppaa lähinnä Italian rannikon asukkaiden kanssa. Kaivauksista on löydetty etruskilaisia ja kreikkalaisia esineitä. Noin 3500 vuotta sitten Korsikan eteläosiin tuli Torréen-nimellä tunnettua väestöä, jotka pystyttivät torri-nimisiä torneja eri puolille saarta. Torréenit hallitsivat saaren eteläosaa 600-luvulle eaa. asti, kunnes sodankäynti johti muuttoaaltoon Sardiniaan. Vuonna 565 eaa. Fokaiasta tulleet siirtolaiset perustivat Alalian kaupungin. Korsikaa hallitsivat sittemmin ensin etruskit ja sittemmin karthagolaiset, kunnes Rooma valloitti Alalian vuonna 259 eaa. ja kaupunki nimettiin uudelleen Alériaksi. Pax Romanan aikana kaupunkia kehitettiin ja siitä tuli Korsikan provinssin pääkaupunki. Vuonna 100 eaa. perustettiin Marianan kaupunki nykyisen Bastian eteläpuolelle.[2]
Rooman jälkeen
Rooman valtakuntaa vastaan kohdistuneet barbaarien hyökkäykset vaikuttivat Korsikallakin. Vuonna 455 jaa. vandaalit nousivat maihin Korsikalla. mikä ilmeisesti johti Alérian hylkäämiseen. Kun vandaalit olivat valloittaneet myös Pohjois-Afrikan rannikon he karkottivat sieltä piispoja Korsikalle. Tämä luultavasti vauhditti saaren kristillistämistä, joka oli alkanut vuosisataa aiemmin. Vuonna 534 saaren otti haltuunsa Bysantti, mutta sen valta jäi heikoksi ja saari jäi barbaarien hyökkäysten armoille. Saarelle hyökkäsivät vuonna 549 ostrogootit ja vuonna 725 langobardit. Langobardit hallitsivat saarta vuoteen 754 saakka, kunnes frankit kukistivat heidät. Frankit oli kutsuttu suojelemaan Roomaa paavin pyynnöstä. Frankkien kuningas Pipin Pieni lahjoitti saaren paaville ja siirroksen vahvisti hänen poikansa Kaarle Suuri 20 vuotta myöhemmin. Pian saarta alkoivat uhata saraseenit, jotka hyökkäilivät mereltä käsin etenkin Balagnen seuduille. Tämä johti monien korsikalaisten muuttoon pois saareltaan.[3]
Pisa ja Genova

1000-luvun alusta lähtien mantereen vaikutus Korsikalla kasvoi. Saarelle kehittyi samanlainen feodaalijärjestelmä kuin muuallekin Eurooppaan. Korsikalla leimaava piirre oli keskenään vallasta taistelevien eri klaanien voimakas vaikutus politiikkaan. Tämä johti saaren jakamiseen kahteen maantieteeliseen alueeseen. Deça de Monts oli koillisessa sijainnut kaupan ansiosta hyvin kehittynyt alue ja lounaassa sijainnut Delà des Monts oli takapajuisempaa maata.[3] Vuonna 1077 kirkko antoi Korsikan Pisan arkkipiispalle, mistä alkoi Pisan valtakausi saarella. Kuitenkin Pisan kilpailu Genovan kanssa johti siihen, että paavin piti vuonna 1133 jakaa saari kuuteen hiippakuntaan, joista molemmat kilpailijat saivat kolme. Vuonna 1195 vahvistunut Genova otti haltuunsa Bonifacion ja perusti Calvin kaupungin. Koko saaren he saivat haltuunsa Pisan kanssa käydyn Melorian taistelun jälkeen vuonna 1284. Genova yritti kehittää saaren hallintoa ja rakennutti puolustusasemia saaren rannikolle, mutta tätä haittasivat yhä Pisalle uskolliset paikalliset ylimystön jäsenet. Genovalaisten ja paikallisten ylimystön jäsenten välit säilyivät hankalina koko Genovan valtakauden ajan ja useat ulkoiset vallat käyttivät tätä sittemmin hyväkseen.[4]
Genovan valta

Mustan surman saapumisen jälkeen vuonna 1348 hankalat olosuhteet johtivat useisiin kapinoihin saarella. Saarella kilpailivat feodaalijärjestelmän yläluokkaan kuuluvat ja sen tuhoamiseen tähtäävät rahvaat. Tuon ajan merkkihenkilöitä oli rahvasta vastaan taistellut Arrico della Rocca ja rahvaan puolesta taistellut Sambucuccio d'Alando. Genova hallitsi saarta useampaan otteeseen yksityisten järjestöjen kautta, joista ensimmäinen oli vuonna 1378 saarella hallinnon aloittanut kaupallinen Maona, mutta se joutui nopeasti konkurssiin. Sen jälkeen vuonna 1320 saaren otti väliaikaisesti haltuunsa Vincentello d'Istria. Genova yritti sittemmin rajoittaa maanomistajien valtaa, mutta huonoin tuloksin. Genovalaiset eivät myöskään huomioineet korsikalaisten kylien liiton Terres des Communesin vaatimuksia rahvaalle edullisemmasta maankäytöstä, mikä syvensi kuilua rannikon kaupunkien ja sisämaan asukkaiden välillä. Vuonna 1453 Genova antoi saaren hallinnon Genovalaiselle Pyhän Yrjön pankille Capitula Corsorum-lailla.[5] Pankilla oli oikeus kerätä veroa, painaa kolikoita ja valvoa järjestystä. Sen lisäksi sillä oli oma armeijansa. Pankki heikensi maanomistajien valtaa ja tehosti maanviljelystä rannikon tasangoilla toivoen näin pääsevänsä eroon saarta vaivaavasta malariasta.[6] Vuonna 1553 Ranska nousi maihin Korsikalla yrittäen saada jalansijaa Välimerellä sodassa Espanjaa vastaan. Heidän puolellaan taisteli korsikalainen Sampiero Corso. Ranskalaiset valloittivat yksi kerrallaan genovalaisten puolustustukikohdat, joihin lukeutui voittamattomana pidetty Bonifacio. Ranskalaiset kuitenkin vetäytyivät solmittuaan rauhan, mutta Corso kieltäytyi lopettamasta taistelua ja vetosi muihin Euroopan maihin tukea saadakseen. Vuonna 1563 Corso yritti uutta maihinnousua saarelle toivoen saavansa aikaan kansannousun, mutta hänet murhattiin. Vuonna 1569 Genova oli jälleen vakauttanut asemansa saarella, mutta seuraavien 200 vuoden aikana saarella oli useita kapinoita genovalaisia vastaan.[6]
Itsenäisyys ja Ranskan valta

Genovan yritettyä kerätä uusia veroja vuonna 1729 monet kieltäytyivät maksamasta niitä mikä johti useaan kapinaan. Vuonna 1735 saari julistautui itsenäiseksi ja sille tehtiin perustuslaki ja valittiin kuningas, johon virkaan astui Theodor von Neuhof. Hän kuitenkin hylkäsi kruunun vain kahdeksan kuukauden jälkeen. Vuonna 1745 Jean-Pierre Gaffori johti aseellisia korsikalaisia joukkoja ja hänen seuraajansa Pasquale Paoli onnistui perustuslaillisen valtion luomisessa vuonna 1755. Paoli perusti myös Corten yliopiston ja Korsikan armeijan. Korsikan itsenäisyys loppui Ranskalaisten hyökkäykseen ja vuonna 1769 kärsittyyn tappioon Ponte-Novon taistelussa.[7] Heikentynyt Genova oli vuotta aiemmin luovuttanut saaren Ranskalle Versaillesin sopimuksella[8]
Ranskan vallan aikana Korsika jaettiin kahteen hallinnolliseen alueeseen ja kaupungit menettivät niiden Genovan vallan aikana saamansa erityisoikeudet. Ranskan vallan kannattajia suosittiin, mutta korsikalainen nationalismi ei kuollut. Ranskan vallankumouksen aikaan vuonna 1790 korsikalaiset riisuivat aseista Bastiaan sijoitetun sotaväen ja pakolaisena ollut Pasquale Paoli palasi saarelle. Kun Ranskan vallankumoukselliset tuomitsivat Paolin kuolemaan, hän pyysi brittien apua mikä johti Englannin vallan alaisen kuningaskunnan perustamiseen vuonna 1794. Ranskalaiset ottivat saaren takaisin haltuunsa vuonna 1796. Ranskalaisia joukkoja johti Korsikalla syntynyt Napoleon Bonaparte.[9]
Napoleonin jälkeen

Napoleonin kukistumisen jälkeen vuonna 1815 olot Korsikalla olivat rauhoittuneet. Ranskan vaikutus saarella kasvoi ja perinteinen rosvous ja verikostoperinne laimenivat.[9] Saaren liikenneyhteyksiä ruvettiin parantamaan ja vuonna 1827 valmistui tie Ajacciosta Bastiaan ja samalle välille rakennettiin myös vuonna 1894 valmistunut rautatie. Lisäksi vuodesta 1830 saarelta oli mantereelle säännöllinen laivaliikenne. Väestömäärä nousi nopeasti ja kun saarella oli 1790-luvulla asunut noin 150000 asukasta, oli siellä 1890-luvulla jo 300000 asukasta. Saarelle kehittyi myös aiemmin merkityksettömän pieni keskiluokka. Sisämaan paimenien perinteistä rajoittamatonta paimennusta ryhdyttiin rajoittamaan. Teollisen vallankumouksen myötä ranskalaiset maataloustuotteet alkoivat vallata markkinoita Korsikalla ja moni saarelainen jäi työttömäksi. Tästä syystä tuhannet korsikalaiset muuttivat pois saarelta ja se menetti ensimmäisen maailmansodan jälkeen lähes 6000 asukasta vuosittain maastamuuttajina. Lisäksi sodassa oli kuollut lähes 20000 korsikalaista. Toisessa maailmansodassa saari päätyi Vichyn Ranskalta Italialle vuonna 1942. Korsika oli kuitenkin Ranskan alueista ensimmäinen akselivaltioiden vallasta vapautettu, kun liittoutuneet valloittivat saaren vuonna 1943.[10]
Nykyaika
Toisen maailmansodan jälkeen malaria hävitettiin Korsikalta ja Algerian sodan johdosta saarelle muutti Algerian ranskalaisia[11]. Lisäksi saarella nousi jälleen nationalistinen liikehdintä. Vuonna 1973 Korsikalaiset puolueet Front Régionaliste Corse ja Action Régionaliste Corse vaativat autonomiaa Korsikalle, sekä Korsikan suojelua turismilta. Puolueilla oli laaja kansan tuki takanaan. Vuonna 1975 mielenosoituksissa ammuttiin kaksi poliisia ja tapauksen jälkeen perustettiin väkivaltainen Korsikan kansallinen vapautusrintama (, FLNC), joka suoritti tulevina vuosikymmeninä useita terrori-iskuja. Järjestö uutisoi laskeneensa aseensa kesäkuussa 2014[12]. Vuonna 1991 Ranskassa tehtiin laki Korsikan autonomiasta. 1990-luvulla alkoi myös suurimittainen turismi.[10]
Politiikka
Vuonna 2008 tehdyn kyselytutkimuksen mukaan 89% korsikalaisista vastusti saaren itsenäistymistä ja heihin lukeutui 59% nationalistien kannattajista. Suurempaa autonomiaa kannatti 51% kaikista ja 87% nationalisteista. Autonomian suosion arvellaan johtuvan siitä, että se nähdään ratkaisuna taloudellisiin ongelmiin. Saman tutkimuksen mukaan 45% oli sitä mieltä, että taloudelliset ongelmat johtuivat vallanpitäjien politiikasta. 14% piti ongelmien syynä nationalisteja. Presidentinvaaleissa 60% korsikalaisista äänesti Union pour un Mouvement Populairen ehdokasta Nicolas Sarkozyä, mutta vuoden 2008 kyselyn mukaan Sarkozyhyn positiivisesti suhtautuvia oli vain 38%.[13] Vuonna 2003 saarella äänestettiin saaren kahden hallintoalueen liittämisestä yhteen ja suuremman autonomian saamisesta. Esitys kaatui kansanäänestyksessä, jossa 51% äänestäneistä vastusti esitystä.[14]
Korsikalaiset nationalistiset liikkeet ovat jatkaneet terroristi-iskujaan. Vuonna 1998 korsikalainen Yvan Colonna ampui saaren silloisen kuvernöörin Claude Erignacin.[15] Suurin väkivaltaa harjoittava ryhmä FLNC julisti oma-aloitteisesti aselevon vuonna 2003, mutta rikkoi sen maaliskuussa 2005. Presidentinvaalien aikaan vuonna 2007 saarella tapahtui useita pienimuotoisia pommi-iskuja.[16]
Maantiede

Korsika on vuoristoinen ja harvaan asutettu. Sen itärannikko on maanmuodostukseltaan tasaista ja suoraa, länsirannikolla on puolestaan lukuisia lahtia ja kallioista rantaa. Sisämaassa on suuria metsäalueita.[17] Korsika asettui nykyiselle paikalleen mantereiden liikkeessä noin 18000000 vuotta sitten[2]. Sisämaan vuoret yltävät 2500 metrin korkeuteen ja niistä suurimmat ovat Monte Cinto (2706 m), Monte Rotondo (2622 m), Monte Pardo (2393 m) ja Monte d'Oro (2389 m). Vuoriston puuraja on 1500 metrin korkeudella. Saaren keskiosat ovat metsän peitossa lukuun ottamatta tulen tuhoamia alueita ja laaksojen pohjia. 500–800 metrin korkeudella metsissä kasvaa kastanjaa, joita alueelle istuttivat genovalaiset. Ne olivat aikoinaan vuoriston asukkaiden merkittävin ruoanlähde. 700–1500 metrin korkeudessa sijaitsevat Forêt d'Aïtonen, Forêt de Vizzavonan ja Forêt de Valdo-Niellon metsäalueet. Näitä metsiä hallitsee euroopanmustamänty. Matalammilla alueilla maasto on mäkistä ja kasvaa heinikkoa. Näillä alueilla kasvatetaan myös usein oliivia, jota voidaan kasvattaa 600 metrin korkeuteen saakka. Vielä matalemmilla alueilla Cap Corsessa ja Nebbion alueen rannikkotasangoilla kasvatetaan viinirypäleitä sekä sitrushedelmiä. Rannikolla kasvaa myös eukalyptuspuita, joita istutettiin soisille alueille vuonna 1866 malarian kitkemiseksi. Rannikolla kasvaa tammia sekä kaupunkien tuntumassa Korsikalle tuotuja istutettuja palmuja. Lisäksi Porto-Vecchion ja Calvin alueilla kasvaa tiheitä varjostinkuusimetsiä.[18]
Nisäkkäistä saarella on muun muassa villisikoja ja mufloneja, sekä hiljattain takaisin saarelle tuotu saksanhirven alalaji korsikanhirvi (Cervus elaphus corsicanus). Matelijoista Korsikalla elää muun muassa kreikankilpikonna, kaksi endeemistä Podarcis-suvun liskolajia ja ihmiselle vaaraton pensaskäärme. Rannikolla on runsaasti lintuja ja niihin lukeutuvat esimerkiksi sääksi, eri lokit, merimetsot ja suurikokoinen partakorppikotka.[18]
Parc Naturel Régional de la Corse puisto kattaa suuren osan Korsikaa. Pinta-alaa puistolla on 3300 km². Puisto perustettiin vuonna 1972 luonnon ja paikallisten elintapojen suojelemiseksi.[19]
Hallinto
Korsikan pääkaupunki on Ajaccio[16]. Korsikassa on yksi Corsen departamentti joka koostui aiemmin kahdesta  Corse-du-Sudin ja Haute-Corsen departamentistä. Corsen departamentti luotiin  aluevaalien jälkeen 1. tammikuuta 2018[20]  Departementti on jaettu viiteen arrondissementtiin sekä 52 kantoniin. Kuntia Korsikalla on yhteensä 360.[21] Korsikan alueellinen parlamentti on L'Assemblée de Corse, joka sijaitsee Ajacciossa[22].
Liikenne

Korsikalta on mantereelle sekä laiva- että lentoliikennettä ja saarella on teiden lisäksi rautateitä. Useat lentoyhtiöt liikennöivät lentokentille Calviin, Ajaccioon, Figariin ja Bastiaan. Ulkomaisista lentoyhtiöistä liikennettä saarelle järjestävät muun muassa British Airways ja United Airlines. Ranskalaisista lentoyhtiöistä samoin toimivat Air France ja lukuisat pienemmät lentoyhtiöt. Ranskan mantereelta ja Italiasta on lauttayhteydet Korsikalle. Bastian satamaan tulee meriliikennettä Nizzasta, Toulonista, Genovasta, Savonasta, La Speziasta ja Livorniosta. Lisäksi Ajacciosta on yhteys Porto Torresiin Sardiniassa.[23] Saarella on Bastia-Corte-Ajaccio rautatie. Kantateitä kulkee väleillä Bastia-Calvi, Bastia Corte Ajaccio ja Bastia-Porto-Vecchio.[24]
Talous
Korsikan pääasialliset vientituotteet ovat juustot, hedelmät, oliiviöljy, viini ja tupakka[16]. Noin 40 % kaikista Korsikan asukkaista työskentelee Ranskan valtiolle. Korsika onkin taloudellisesti hyvin riippuvainen Ranskasta.[14] Myös turismi on merkittävä tulonlähde. Koska turistit tulevat Korsikalle yleensä kesällä, turismiin liittyvissä töissä työskentelevät viettävät talvet usein töissä Ranskan mantereella.[25] Korsikan bruttokansantuote oli vuonna 2009 noin 7,34 miljardia euroa. Bruttokansantuote asukasta kohden oli 23800 euroa, mikä oli Ranskan muiden alueiden keskiarvoa pienempi.[26]
Väestö
Korsikalla oli vuoden 2007 alussa 299209 asukasta. Saari on ollut väestöltään Ranskan eniten kasvavia alueita vuodesta 1999. Väestönkasvu johtuu pääasiassa muuttoaallosta Korsikalle. Suurin osa väestönkasvusta on keskittynyt kaupunkeihin. Väestönkasvusta huolimatta yli 75-vuotiaita oli saarella 9,9 % väestöstä Ranskan keskiarvon ollessa 8,5 %. Koulutustaso on Korsikalla Ranskan keskiarvoa huonompi ja 34 % väestöstä ei ole kouluttautunut millekään alalle keskiarvon ollessa 31 %. Lisäksi vain 18,6 % väestöstä on suorittanut kandidaatin tai korkeamman tutkinnon Ranskan keskiarvon ollessa 23 %.[1] Vuonna 1999 Korsikalla oli 26000 maahanmuuttajaa, eli noin 10 % silloisesta väestöstä. Korsika onkin Île-de-Francen jälkeen suhteessa eniten maahanmuuttajia vastaanottanut Ranskan alue. Valtaosa eli 57 % Korsikalle muuttajista on miehiä. Muuttajista 13800 oli Marokosta, Algeriasta ja Tunisiasta marokkolaisten muodostaessa näistä 80 %. Suurimmat Euroopasta tulleet maahanmuuttajaryhmät olivat italialaiset (18,7 %) ja portugalilaiset (12,3 %).[27] Etnisten korsikalaisten korsikankielinen nimitys on i Corsi, mantereelta muuttaneita ranskalaisia kutsutaan nimellä continentaux[28].
Kulttuuri
Kieli

Korsikalla puhutaan perinteisesti korsikaa, joka on sukua italialle. Suurin osa osaa myös ranskaa, joka on korsikan ohella alueen toinen virallinen kieli.[29] Monet osaavat myös italiaa. Korsikan kieleen on vaikuttanut voimakkaasti Toscanassa puhuttu italian kieli, jota käytettiin paitsi Pisan, myös Genovan vallan ajan hallinnossa. Vaikutteita on tullut myös Calabriasta, Sardiniasta ja Ranskan mantereelta. Ranskan kieli alkoi valloittaa alaa 1800-luvulta lähtien. Korsikasta tuli Korsikalla toinen virallinen kieli vuonna 1974 ja sitä opetetaan kouluissa ja useimmat oppivat sen kotonaan. Korsikan ja ranskan lisäksi Korsikalla on puhuttu liguuria ja kreikkaa. Liguria puhuivat 1200-luvulla saarelle tulleet genovalaiset siirtolaiset ja sitä puhutaan paikoittain edelleen. 1600- ja 1700-luvuilla tulleiden kreikkalaisten cargasé-nimellä tunnettua murretta ei enää käytännössä puhuta.[30]
Musiikki

Korsikalaisen perinteisen musiikin huomattavimpia piirteitä ovat laulut. Paghjella on perinteinen polyfooninen kolmen miehen laulama laulu. Korsikalle se on tullut Baleaareilta ja sitä esitetään tavallisesti uskonnollisissa menoissa kylissä ja kaupungeissa.[31] Perinne on kuitenkin vaarantunut ja se on Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luettelossa[32]. Voceru on naisten esittämä surumielinen laulu ja sen esittäjät pukeutuvat mustaan. Chajma e rispondi on kuorolaulu, jossa kuorot kilpailijat pilkkaavat toisiaan improvisoiden. Perinteiset soittimet ovat tavallisesti puhallinsoittimia. Kuitenkin korsikalaisessa musiikissa käytetään myös esimerkiksi kitaraa ja viulua.[31] Tunnettuja Korsikalla syntyneitä muusikkoja ovat muun muassa Tino Rossi[33] ja Alizée[34].
Tapakulttuuri
Suurin osa korsikalaisista on katolilaisia ja monet säilyneet perinteet ovat luonteeltaan uskonnollisia. Paikallisten pyhimyksien merkkipäiviä juhlitaan yleisesti kylissä ja kaupungeissa. Ehkä tunnetuin korsikalainen tapa on kuitenkin vendetta eli verikostoperinne, joka oli Korsikalla yleinen 1800-luvun puoliväliin saakka. Verikosto saattoi johtaa sukupolvia kestäneeseen kostokierteeseen eri sukujen välillä. Kierre katkesi yleensä vain jos paikallisen papin onnistui järjestää osapuolten välille sopimus. Verikostoperinne johtui paljolti genovalaisen hallinnon kyvyttömyydestä ratkaista tavallisen kansan asioita.[31] Naimisiin menot olivat Korsikalla perinteisesti järjestettyjä ja sulhanen tai morsian ei voinut siihen juuri vaikuttaa. Järjestämisestä vastasi suku. Kiertääkseen vanhempiensa tahtoa pari saattoi joko karata tai kertoa aikeistaan avioitua julkisesti, jolloin yleisö saattoi tuomita tai hyväksyä aikeet. Molemmissa tapauksissa oli vendetan riski. Perhe oli ja on edelleen tärkeä yhteiskunnallinen yksikkö.[35]
Urheilu
Korsikalla on kaksi merkittävää jalkapallojoukkuetta, AC Ajaccio ja SC Bastia. Niistä molemmat pelaavat kaudella 2013–2014 maan pääsarjassa, Ligue 1:ssä.[36][37] Korsikalla on myös epävirallinen jalkapallomaajoukkue, joka ei kuitenkaan ole UEFAn tai FIFAn jäsen[38]. Vuodesta 1973 alkaen saarella on ajettu Korsikan ralli, mutta kilpailu siirrettiin pois saarelta kaudella 2010[39]. Ralli sai MM-arvon takaisin kaudella 2015. Saarella järjestetään amatöörien Tour de Corse -pyöräilykisat[40].
Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Fabrizio Ardito, Cristina Gambaro ja Angela Magri| title = Corsica| location = Lontoo| publisher = Dorling Kindersley| year = 2003| id = ISBN 0-7513-3637-8| language = Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.}}
Viitteet

Aiheesta muualla

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:41.3 Keski-Eurooppa


Phoebe Buffay (myöh. Phoebe Buffay-Hannigan) on Lisa Kudrow’n esittämä kuvitteellinen hahmo tilannekomediasarjassa Frendit (1994–2004). Hahmon loivat sarjan käsikirjoittajat David Crane ja Marta Kauffman. Phoebe on yksi sarjan kuudesta päähenkilöstä.
Luonteeltaan Phoebe on melko omalaatuinen, ehkä siksi, että hän on asunut lapsuudessaan kadulla. Muut käyttävät hänestä lempinimeä Pheebs. Phoebe soittaa usein kitaraa ja esittää omia kappaleitaan. Phoeben tekemissä kappaleissa on yleensä erikoinen sanoitus. Eräs hänen tunnetuimmista kappaleistaan on ”Smelly Cat”.
Phoeben näyttelijä Lisa Kudrow

Phoebeä esitti koko sarjan ajan, yhteensä 236 jaksossa vuosina 1994–2004, yhdysvaltalainen Lisa Kudrow. Hän oli aikaisemminkin näytellyt tilannekomedioissa, kuten sarjassa Hulluna sinuun. Lisäksi hänen oli tarkoitus näytellä Roz Doylea sarjassa Frasier, mutta hän ei saanut roolia.

Phoeben roolissa Kudrow aloitti vuonna 1994. Roolistaan hän Emmy-palkinnon vuonna 1998,[1] minkä lisäksi hän oli ehdokkaana viidesti. Lisäksi hän oli neljästi ehdolla Screen Actors Guild Awards -palkinnon saajaksi ja hän voittikin sen vuonna 2000.[2] American Comedy Awards -palkinnon hän sai samana vuonna.[3] Vuonna 1996 hän oli ehdolla Golden Globe -palkinnon saajaksi mutta ei voittanut.
Frendien neljännen esityskauden aikana vuonna 1997 Kudrow alkoi odottaa lasta, minkä takia myös Phoebe tuli sarjassa raskaaksi.[1] Kahden viimeisen kauden aikana Kudrow ansaitsi sarjan muiden pääosanäyttelijöiden tapaan miljoona Yhdysvaltain dollaria jaksolta.[1]
Kudrow on esittänyt Phoebe Buffayta myös nimellä Lisa Kudrow Arquette.[1] Silloin sarjan alkuteksteihin oli lisätty kaikkien näyttelijöiden oikeiden sukunimien jälkeen nimi Arquette (viidennen tuotantokauden viimeisessä jaksossa, Las Vegas ja kaikki on sekaisin I ja II). Tämä oli sarjan tekijöiden vitsi, joka perustui siihen, että Monica Gelleriä näytellyt Courteney Cox oli juuri mennyt naimisiin ja vaihtanut sukunimensä Cox Arquetteksi.
Frendien jälkeen Kudrow on esiintynyt satunnaisesti komediasarjoissa, minkä lisäksi hän on näytellyt muutaman komediaelokuvan pääsosaa.[1]
Frendit on jossain maissa dubattu, ja Phoeben äänenä ovat toimineet muun muassa Alba Sola (espanjaksi),[4] Michèle Lituac (ranskaksi),[5] Maja Dürr (saksaksi)[6] ja Bea Nyírő (unkariksi).
Varhainen elämä ja perhesuhteet

Phoeben varhaisvuosista tiedetään vähän, mutta sarjassa käy ilmi, että hän on asunut New Yorkin kaduilla ja kokenut paljon pahoja asioita. Hänen lapsuutensa ei ollut helppo, sillä hänen isänsä Frank Buffay – ammatiltaan apteekkari[7] – jätti vaimonsa Lilyn ja lapsensa, kun Phoebe ja hänen kaksoissisarensa Ursula olivat vielä pieniä. Kun Phoebe oli 14-vuotias, hänen äitinsä teki itsemurhan työntämällä jouluna päänsä uuniin.[8] Sen jälkeen Phoebe ja Ursula joutuivat asumaan kadulla ja selviytymään itse. Phoebe eli muun muassa ryöstämällä ihmisiä, minkä lisäksi hän piti huolta omasta alueestaan. Lisäksi hänellä oli muita kadulla asuneita ystäviä apunaan. Phoebe oli myös hyvin köyhä, koska hänellä ei ollut muun muassa ensimmäistä pyörää, kunnes Ross jaksossa Makeisia osti Phoebelle pyörän. Myöhemmin Phoebe asui ensin ”albiinon tyypin”, sitten Monica Gellerin ja viimeksi isoäitinsä luona. Hän on kertonut asuneensa myös Denise-nimisen henkilön kämppäkaverina, mutta Deniseä ei koskaan ole näytetty. Frendien tuottajan Todd Stevensin mukaan hän oli vain Phoeben keksimä hahmo, jota ei koskaan ollut olemassa.[9]
Phoeben isoäiti salasi asioita ja valehteli paljon. Hän esimerkiksi väitti, että valokuvakehyksen mallikuvassa ollut mieshenkilö oli Phoeben isä. Totuus kuitenkin selvisi Phoebelle, kun hänen ystävillään sattui olemaan sama kuva. Isoäidin asunnossa oli valokuva myös Albert Einsteinista, jota Phoebe luuli isoisäkseen.[7] Phoeben mukaan hänen isoäitinsä "palaa helvetissä".
Phoeben isäpuoli on istunut vankilassa useita vuosia tuomittuna murhasta, ja biologisen isänsä tytär tapasi vasta 17 vuotta äitinsä kuoleman jälkeen. Kun Phoebe etsi isäänsä, siinä kuitenkaan onnistumatta, hän löysikin velipuolensa Frank Jr.:n ja ystävystyi hänen kanssaan. Sarjan kolmannen tuotantokauden lopussa paljastuu, että Phoeben kuollut äiti ei ollutkaan hänen biologinen äitinsä.[10] Biologinen äiti Phoebe Abbott oli luovuttanut Phoeben ja Ursulan parhaalle ystävälleen Lily Buffaylle.[11] Isänsä Frank Buffayn Phoebe tapasi lopulta tämän ilmestyttyä Phoeben isoäidin hautajaisiin.[12] Isoäidiltään Phoebe sai perinnöksi keltaisen taksin.

Phoeben pikkuvelipuoli Frank Jr. pyysi Phoebeltä suurta palvelusta. Koska hänellä ja hänen naisystävällään Alice Knightilla oli heikot mahdollisuudet saada lapsi normaalilla tavalla, Frank Jr. pyysi, että Alicen hedelmöittynyt munasolu pantaisiin kehittymään Phoeben kohtuun.[13] Lopulta Phoebe suostui ja synnytti veljelleen kolmoset.[14] Phoebe kiintyi lapsiin hetkeksi synnytyksen jälkeen (kts. kuva), mutta hän kuitenkin pystyi luovuttamaan heidät Frankille ja Alicelle. Lapsista yksi oli poika (Frank Jr. Jr.) ja kaksi tyttöjä (Leslie ja Chandler). Chandler nimettiin Phoeben ehdotuksesta Chandler Bingin mukaan, sillä lapsen odotettiin olevan poika.
Kaksoissisar Ursula
Phoeben kaksoissisar Ursula Buffay on alun perin lähtöisin komediasarjasta Hulluna sinuun. Ursula oli sarjassa tarjoilija, ja häntä näytteli Lisa Kudrow, kuten Frendeissäkin.
Phoebe vihaa Ursulaa, mutta kunnollista syytä siihen ei oikeastaan kerrota, eikä sitäkään, mistä lähtien näin on ollut. Phoebe ja Ursula eivät kuitenkaan ole tekemisissä keskenään. Joey ja Chandler tapasivat Ursulan ensimmäisen kerran kahvilassa, jossa hän työskentelee, ja luulivat häntä aluksi Phoebeksi. Ursula seurusteli vähän aikaa Joeyn kanssa, mutta he erosivat Ursulan kyllästyttyä Joeyyn. Ursula on esiintynyt pornotähtenä nimellä ”Phoebe Buffay”.[15]
Osaksi Ursulan takia Phoebe ei tiedä toista nimeään ja luuli itseään vuotta liian nuoreksi. Oikea ikä selvisi, kun Phoebe meni 30-vuotissyntymäpäivänään käymään Ursulan luona. Phoebe toivotti kaksoissisarelleen hyvää 30-vuotispäivää, mutta Ursula totesikin olevansa 31. Ikänsä hän sanoi tietävänsä henkilötodistuksen perusteella. Phoebe kysyi, olisiko Ursulalla myös hänen henkilötodistuksensa, sillä hän oli aina halunnut tietää toisen etunimensä. Ursula kuitenkin totesi myyneensä Phoeben paperit ruotsalaiselle pakolaiselle.[16]
Persoonallisuus

Phoebe eli vaikean lapsuuden, ja hänestä tuli melko erikoinen ja hieman lapsellinen. Hän muun muassa uskoi vielä joulupukkiin, kunnes Joey kertoi totuuden.
Phoebella tuntuu olevan enemmän miesystäviä kuin sarjan muilla naispuolisilla päähenkilöillä. Esimerkiksi yhdeksännellä kaudella Ross kertoo ihailevansa Phoeben tapaa tapailla miehiä, koska hän ei ikinä pohdi suhteitaan ja sitä tuleeko niistä ikinä mitään vakavaa, vaan hän lähinnä deittailee vapaasti murehtimatta tulevaisuutta sen kummemmin. Phoebe järkyttyi tämän takia, kun hän tajusi, ettei ollut ikinä seurustellut vakavasti kenenkään miehen kanssa.
Phoebe uskoo uudelleensyntymiseen ja ilmeisesti monijumalaisuuteenkin. Eräässä jaksossa Phoeben 82-vuotias asiakas kuoli hierontapöydälle. Phoebe uskoi, ettei naisen sielu mennyt kovinkaan kauas, vaan Phoebeen itseensä.[17] Tämän jälkeen Phoebessä oli nähtävissä kaksi persoonaa, joista toinen oli Phoebe itse ja toinen kuollut vanhus. Phoebe otti yhteyttä vanhuksen aviomieheen, joka kertoi vaimonsa halunneen nähdä kaiken. Phoebe yritti näyttää kaikenlaista, mutta ei päässyt asiakkaansa sielusta eroon, ennen kuin Carolin ja Susanin lesbohäissä hän yhtäkkiä huusi: ”No nyt olet nähnyt kaiken!” Tämän jälkeen hän oli taas normaali.[17]
Eläinten oikeudet ovat Phoebelle tärkeä asia, joten hän on kasvissyöjä eikä käytä turkkeja. Phoebellä on tapana ostaa tavaransa kirpputorilta, eikä hän pidä tavaroista, joihin ei liity tarinaa. Tämä kävi ilmi esimerkiksi silloin, kun Rachel osti apteekkaripöydän Pottery Barnilta. Kun Phoebe oli raskaana, hänen teki mieli lihaa. Joey ehdotti Phoebelle, että ei söisi lihaa tämän koko raskausaikana. Silloin Phoebe saisi syödä lihaa Joeyn puolesta, eikä sitä kuluisi siis yhtään normaalia enemmän.
Kuudennen kauden ”Phoebe juoksee” -jaksossa ilmenee, että Phoeben juoksutyyli on varsin erikoinen.[18] Hänen kätensä nimittäin heiluivat miten sattuu, ja myös jalat liikkuivat oudosti. Phoebe selitti, että hän juoksee niin kuin hauskimmalta tuntuu. Samassa jaksossa myös Rachel omaksuu hänen juoksutyylinsä.[18]
Englannin kielen lisäksi Phoebe osaa sujuvasti ranskaa, jota hän opiskeli asuessaan kadulla. Tämän lisäksi hän osaa myös hieman italiaa. Tämä kävi ilmi jaksossa, jossa Joeyn italialainen isoäiti tuli käymään. Phoebe puhui hänelle pari sanaa italiaa, mistä muut yllättyivät.[19] Phoebe tosin tuntui yllättyvän tästä taidosta itsekin.
Musikaalisuus

Phoebe soittaa usein akustista kitaraa Central Perkin kahvilassa. Alun perin hän oli vakioesiintyjä, mutta koska kahvilanomistajan mielestä hän ei ollut hyvä, hänen tilalleen palkattiin ammattimuusikko. Phoebe kuitenkin esittää kahvilassa silloin tällöin omia kappaleitaan, joiden aiheet ja sanoitukset eivät ole aivan tavallisia. Hän on muun muassa laulanut äitinsä itsemurhasta, kaksinivelisestä pojasta ja pienestä kiharaisesta karvasta. Eräässä jaksossa Phoebe sanoi harjoittelevansa muutamaa Iron Maiden -coveria, mutta pääasiassa hän luokittelee kappaleensa folkiksi.[20]
Kerran Phoebe yritti opettaa Joeyta soittamaan kitaraa. Opetustekniikka oli kuitenkin melko erikoinen: Phoebe ei antanut Joeyn koskea kitaraan. Koska Phoebe ei tiennyt sointujen oikeita nimiä, hän keksi niille nimiä sen mukaan, miltä ne näyttivät. Joey kävi kuitenkin salaa musiikkikaupassa kokeilemassa kitaraa. Phoebe loukkaantui, koska Joey piti hänen opetusmetodejaan tyhminä.
Kitara on Phoebelle rakas. Tämä kävi ilmi, kun Monica kantoi Phoeben kitaran huoneesta toiseen. Phoebe sanoi lyövänsä Monicaa, jos tämä vielä koskisi hänen kitaraansa.
Phoeben tunnetuin kappale lienee ”Smelly Cat”, joka kertoo haisevasta kissasta. Phoebe esitti laulun ensimmäisen kerran toisen tuotantokauden jaksossa ”Vauvasotkua”.[21] Myöhemmin samassa jaksossa hän opetti kappaletta ammattimuusikko Stephanielle ja kertoi sen olevan vaikea.[21] Phoebe pääsi levyttämään kappaleen, ja siitä tehtiin jopa musiikkivideo. Phoeben lauluosio oli kuitenkin korvattu ammattilaulajan äänellä, eikä kappale ollut muutenkaan enää alkuperäisen kaltainen.[22] Kun Phoebe tapasi isänsä Frank Buffayn, isä kertoi laulaneensa Phoebelle ja Ursulalle itse keksimäänsä lastenlaulua nimeltä Sleepy Girl.[12] Kun hän lauloi laulun Phoebelle, ilmeni, että laulussa on aivan sama melodia ja samantapaiset sanat kuin Smelly Catissä.[12]
Ystävyssuhteet
Vaikka muut pitävätkin Phoebeä hieman outona, on hän hyvä ystävä kaikkien sarjan päähenkilöiden kanssa.
Monica
Phoebe asui ensin Monican kanssa, ja silloin hän tutustui muihin sarjan päähenkilöihin. Hän kuitenkin muutti pian takaisin isoäitinsä luo, kun ei kestänyt Monican neurooseja. Silti hän ei katkaissut suhdettaan Monicaan vaan ystävystyi myös tämän ystävien kanssa.
Monica oli 30-vuotissyntymäpäivillään juovuksissa eikä halunnut vanhempiensa tietävän siitä. Phoebe yritti kiinnittää muiden vieraiden huomion, jotteivät he huomaisi Monican tilaa. Kuinka ollakaan, hän pyysi kovaan ääneen syntymäpäiväsankari Monicaa pitämään puheen (kts. kuva).
Viidennellä kaudella Monica sai Phoeben kanssa järjestettäväkseen Rachelin yllätyssyntymäpäiväjuhlat. Monica halusi kuitenkin tehdä kaiken itse. Kun Phoebe suuttui, Monica antoi hänen tehtäväkseen huolehtia mukeista ja jäistä. Phoebe teki työtä käskettyä ja toi juhliin suuret määrät mukeja ja jäätä mitä erilaisimmissa muodoissa.[23]
Kaikenlaisten asioiden järjestämisestä pitävä Monica ryhtyi järjestämään myös häitä, kun Phoebe oli menossa Mike Hanniganin kanssa naimisiin. Monica piti tiukkaa aikataulua ja oli tarkka kaikesta muustakin. Phoebe raivostui Monicaan ja erotti hänet tehtävästä. Lopulta Monica sai Phoeben tajuamaan, ettei hän pystyisi yksin järjestämään häitä. He tekivät sovinnon, ja Monica lopulta järjesti Phoeben häät.[24]
Rachel
Rachel muutti hetkeksi asumaan Phoeben luo kuudennella tuotantokaudella. Yhteiselo ei kuitenkaan sujunut aivan niin kuin he olivat suunnitelleet. Rachel osti asuntoon huonekaluja Pottery Barn -ketjun liikkeestä mutta valehteli niiden olevan kirpputorilta, kun tajusi Phoeben vihaavan kyseistä ketjua. Aluksi Rachel joutui häpeämään Phoebeä tämän omituisen juoksutyylin takia, mutta myöhemmin hän alkoi ajatella tyylin olevan sittenkin hyvä ja juoksi itsekin samalla tavalla. Lopuksi Rachelin ja Phoeben asunto paloi, kun Rachelin hiustensuoristin sytytti tulipalon.[25]
Lisäksi Phoebe on sanonut valitsevansa Rachelin tyttöystäväkseen mieluummin kuin Monican, koska Rachel ei ole yhtä tiukkapipoinen.
Eräässä jaksossa Phoebe kävi Rachelin kanssa iltakoulun kurssilla, jossa tutustuttiin kirjoihin ja keskusteltiin niistä. Rachel ei kuitenkaan jaksanut nähdä erityisen paljon vaivaa, vaan hän kysyi Phoebeltä, mitä kirjassa oli tapahtunut. Kun Rachel vastasi ensin, Phoebe itse ei voinutkaan käyttää omia vastauksiaan. Phoebe kertoi Rachelille muutaman kerran oikeat vastaukset, mutta sitten hän valehtelikin kirjan päähenkilön olevan robotti, ja Rachel selitti koko luokan kuullen asian aivan väärin ja jopa vertasi kirjan päähenkilöä Robocopiin. Lopulta Rachel kyllästyi kouluun, ja Monica tuli jakson lopussa hänen tilalleen.[26]
Ross
Ross – joka on ammatiltaan paleontologi – suuttui Phoebelle, kun tämä kertoi, ettei usko evoluutioon. Ross yritti kaikin keinoin todistaa evoluutioteorian oikeaksi, mutta lopulta Phoebe sai hänet myöntämään, että on pienen pieni mahdollisuus, että teoria onkin väärässä. Myöhemmin Phoebe kertoi epäilevänsä myös painovoiman olemassaoloa, sillä hänestä tuntuu ennemminkin siltä, että häntä työnnettäisiin ylös kuin vedettäisiin alas.[27]
Jaksossa, joka kertoi ajasta ennen kuin kaikki päähenkilöt olivat tutustuneet toisiinsa, Phoebe melkein harrasti seksiä Rossin kanssa baarin biljardipöydällä. Tilanne kuitenkin päättyi nauruun.[28]
Sarjan kuluessa selviää, että kadulla asunut teini-ikäinen Phoebe oli ryöstänyt repun Rossilta, kun tämä oli nuori. Repussa oli Rossin itse tekemiä Science Boy -sarjakuvia. Phoebe kuitenkin oli säilyttänyt sarjakuvat ja palautti ne myöhemmin Rossille.[29]
Kun Phoeben asunto oli palanut Rachelin hiustensuoristimen takia, Phoebe muutti hetkeksi aikaa Rossin luo. Ross ei kuitenkaan pitänyt siitä, että Phoeben asiakkaat tulivat hänen luokseen hierottaviksi.
Chandler

Phoebe ja Chandler ovat läheisiä ystäviä, ja he juttelevatkin usein kahdestaan. He ovat joskus hieman lapsellisia, mikä ilmenee Chandlerin sanoessa ”Pheebs, leiki kanssani!” Kun Phoebe tajusi Chandlerilla ja Monicalla olevan suhde, hän kiusasi Chandleriä yrittämällä vietellä häntä.[30] Myöhemmin Chandler pyysi Phoebeä avukseen ostamaan kihlasormusta Monicalle.
Kun Phoebe meni naimisiin Mike Hanniganin kanssa, hän pyysi Chandleria saattamaan hänet alttarille. Tosin aluksi hän pyysi Joeya kyseiseen tehtävään.[24]
Joey

Joey on sarjan päähenkilöistä se, joka tuntuu olevan Phoeben kanssa eniten samalla aallonpituudella; kenties siksi, ettei kummallakaan ole yhtä paljon koulutusta kuin muilla. Heillä on erään jakson mukaan tapana käydä kerran kuukaudessa syömässä ja keskustella samalla muista.
Phoebe yritti opettaa Joeylle ranskaa, koska tämä väitti ansioluettelossa osaavansa sitä. Opiskelu ei kuitenkaan sujunut toivotulla tavalla, joten Joey puhui koe-esiintymisessä pelkkää siansaksaa. Phoebe selitti ohjaajalle, että Joey on hänen vähä-älyinen pikkuveljensä.[31]
Kun Phoebe luuli täyttäneensä 30 vuotta, vaikka todellisuudessa hän oli 31-vuotias, hän kertoi asioista, joita haluaisi kokea ennen kuin täyttäisi 31 vuotta. Näitä olivat tarkka-ampujakoulutus, täydellinen suudelma ja portugalilaisen henkilön tapaaminen. Päivän päätteeksi Joey antoi hänelle täydellisen suudelman ja kertoi olevansa 1/16 portugalilainen.[16]
Phoebe ja miehet
Phoeben ensimmäinen aviomies oli Duncan, homoseksuaali jäätanssija. Duncan ja Phoebe menivät naimisiin kuitenkin vain, jotta Duncan saisi Green Cardin. He erosivat, kun Duncan tajusikin olevansa hetero ja haluavansa naimisiin erään toisen naisen kanssa.[32] Muita Phoeben miesystäviä ovat olleet muun muassa Tony[33] ja ärsyttävä psykiatri Roger[34], laivaston upseeri Ryan[35], poliisi Gary[36] ja tiedemies David.[37]
Phoebe tapasi Garyn löydettyään Central Perkistä poliisin virkamerkin. Phoebe esiintyi poliisina, minkä Gary huomasi, koska virkamerkki oli hänen. Pian Gary ilmestyi Monican asunnon ovelle ja pyysi Phoebeä treffeille.[36] Muutaman jakson kuluttua he muuttivat yhteen, vaikka Phoebe olisikin halunnut edetä hitaammin. Heidän suhteensa päättyi Garyn ammuttua linnun, joka lauloi Phoeben ja Garyn keskustellessa, sillä Phoebe ei hyväksynyt eläimen tappamista.[38]
Davidin Phoebe tapasi ensimmäisellä kaudella, mutta suhde päättyi, kun David lähti töihin Minskiin.[37] Hän tuli kuitenkin yhdeksännellä kaudella takaisin, mutta liian myöhään, sillä Phoebe seurusteli jo Mike Hanniganin kanssa.
Las Vegas -jaksoissa vihjataan, että Phoebe olisi joskus mennyt naimisiin siellä ja hän luuli avioliiton olevan voimassa vain Las Vegasissa. Lisäksi Phoebe on mennyt kihloihin Joeyn kanssa, kun Joey luuli Phoeben olevan raskaana. Phoebe suostui, mutta kun Joey sai tietää, että raskaana olikin Rachel, hän kosikin Racheliä. Rachel kuitenkin kieltäytyi.
Mike Hannigan
Phoebe tapasi Mike Hanniganin yhdeksännen kauden alussa. He tutustuivat Joeyn sattumalta järjestämillä sokkotreffeillä.[20] Joey oli nimittäin unohtanut järjestää Phoebelle seuraa sokkotreffeille, kuten he olivat keskenään sopineet. Hätäpäissään Joey meni kertomaan miehen nimeksi Mike. Tämän jälkeen hän järjesti treffeille ensimmäisen Mike-nimisen henkilön, joka tuli vastaan.[20] Kauden lopussa Phoeben entinen miesystävä tiedemies David palasi takaisin Minskistä. Davidin oli tarkoitus kosia Phoebeä, mutta Mike ehti ensin.[39]
Mikelle kosinta tuotti vaikeuksia. Hänen piti ensin kosia Phoebeä koripallo-ottelun tauolla.[40][41] Phoebe kuitenkin pilasi tilanteen haukkumalla tapaa tyhmäksi, kun eräs mies kosi tyttöystäväänsä samassa ottelussa. Seuraavalla kerralla Phoebe vuorostaan kosi Mikea vastaavanlaisessa tilanteessa.[40] Tilanne oli Mikelle kuitenkin nolo, koska koko yleisö nauroi heille. Kolmannella kerralla Mike oli piilottanut kihlasormuksen kakkuun, jota Phoebe söi ravintolassa. Heidän naureskellessaan epäonnisia kosintayrityksiä Phoebe kysyi piloillaan, oliko Mike kenties piilottanut sormuksen kakkuun. Turhautuneena Mike kosi Phoebea saman tien, ja Phoebe suostui.[40]
Kymmenennellä kaudella Phoebe ja Mike menivät naimisiin.[24] Heidät vihittiin talvella keskellä katua Phoeben ystävän soittaessa taustalla steel-rummuilla The Beatlesin kappaletta ”Here, There and Everywhere”.[24]
Naimisiin mentyään Phoebe vaihtoi sukunimensä Buffay muotoon Buffay-Hannigan. Ensiksi hän kertoi uudeksi nimekseen Prinsessa Consuela Bananahammock. Mike vastasi vaihtamalla omaksi nimekseen Crap Bag (). Kun Phoebe sai selville, että banana hammock oli slangisana uimahousuille, hän vaihtoi nimensä Phoebe Buffay-Hanniganiksi.[42]
Työ
Phoebe on ammatiltaan hieroja. Aluksi hän teki töitä kotonaan, minne asiakkaat tulivat hierottavaksi. Hän kertoi vihaavansa hierontafirmoja, mutta lopulta selvisi, että hän itsekin työskentelee eräässä yrityksessä hierojana. Hän oli siellä pitkään, mutta sai potkut, koska hänellä oli liian läheinen kontakti erääseen miesasiakkaaseen.
Phoebella oli myös pitopalvelu Monican kanssa, mutta yritys loppui lyhyeen, koska Monica sai töitä eräästä ravintolasta kokkina. Myöhemmin Phoebe on ollut muun muassa puhelinmyyjänä myymässä kopiomustetta. Siinä työssä hän onnistui estämään erään miehen itsemurhan.
Joey sai hankittua Phoebelle avustajantöitä Päivien viemää -sarjasta, jossa hän itse näytteli. Phoebe pääsi näyttelemään sairaanhoitajaa, mutta kuvaukset eivät sujuneet kovinkaan hyvin, sillä otos jouduttiin kuvaamaan useaan otteeseen Phoeben takia. Lisäksi Phoebe pääsi esittämään tarjoilijaa. Hän ei kuitenkaan ymmärtänyt sitä, että sairaanhoitajasta tuleekin yhtäkkiä tarjoilija eikä hän tervehtisi Joeyn esittämää tohtoria, joka työskenteli samassa sairaalassa. Phoeben mukaan hänen ihailijansa menisivät tilanteesta aivan sekaisin. Phoebe pilasi tahallaan erään kohtauksen kuvaukset, minkä jälkeen vartija vei hänet pois.
Phoebea on myös luultu pornotähdeksi, koska hänen siskonsa Ursula esiintyi pornoelokuvissa hänen nimellään.
Regina Phalange
Phoebe esiintyy usein ongelmatilanteissa valenimellä Regina Phalange. Ainoastaan kerran hän on viitannut Regina Phalange -nimellä johonkin muuhun kuin itseensä, tällöinkin keksimäänsä henkilöön. Tämän lisäksi hän keksi phalangen olevan lentokoneen osa.
Ensimmäisen kerran Phoebe esiintyi Phalangena viidennen kauden ensimmäisessä jaksossa, kun Rossin ja Emilyn häät Britanniassa olivat Rossin ja osittain myös Rachelin takia epäonnistuneet. Phoebe soitti Yhdysvalloista Britanniaan ja yritti tavoittaa Emilyn äitiä. Perheen taloudenhoitaja kuitenkin vastasi puhelimeen, ja Phoebe sanoi olevansa tohtori Phalange, Rossin aivotohtori.[43] Phoebe esiintyi salanimellään viidennellä kaudella vielä Las Vegas -jakson toisessa osiossa. Kun hän sai porttikiellon kasinolle tapeltuaan vanhan naisen kanssa, hän yritti vielä päästä pelaamaan esiintymällä Regina Phalangena. Hänet kuitenkin heitettiin ulos.[44]
Seuraavan kerran Phoebe viittasikin Regina Phalange -nimellä muuhun kuin itseensä. Seitsemännellä kaudella Rachelin vanha kouluystävä kysyi, kuuluiko Phoebe kouluaikoinaan mihinkään järjestöön. Phoebe valehteli kuuluneensa, mutta lisäsi järjestön lopettaneen toimintansa, kun Regina Phalange kuoli alkoholimyrkytykseen.[45]
Kahdeksannen kauden alkuvaiheilla Monica ja Chandler pohtivat eräässä jaksossa, antoiko heidän häämatkallaan tapaamansa aviopari heille tahallaan väärän puhelinnumeron. Joey vihjaili, etteivät he ehkä kenties antaneet oikeita nimiäkään. Kun Monica ei voinut uskoa sitä, Joey esitteli itsensä Phoebelle nimellä Ken Adams, mihin Phoebe vastasi kätellen: ”Regina Phalange”.[46] Myöhemmin samalla kaudella Phoebe oli taas Regina Phalange, kun hän harjoitteli Chandlerin kanssa työhaastatteluun menemistä.[47]
Kymmenennellä tuotantokaudella jaksossa 'Ranskaa', hän esittelee itsensä ranskalaiseksi naiseksi tällä nimellä näytelmän ohjaajalle ja samalla esitti Joeyn olevan hänen pikkuveljensä. Viimeisen kerran Phalange mainitaan viimeisessä Frendit-jaksossa, kun Phoebe keksii Rachelin lentokoneen ”vasemmassa filangissa (engl. phalange)” olevan vikaa.[48]
Näinkin olisi voinut käydä
Kuudennella tuotantokaudella sarjassa oli kaksi jaksoa, joissa kerrotaan, miten olisi voinut käydä, jos asiat olisivat menneet toisella tavalla: Ensimmäisessä jaksossa Phoebe oli töissä Merrill Lynch -investointipankissa meklarina. Hän oli työkiireidensä takia epäystävällinen ja puhui vähän väliä kännykkäänsä. Lisäksi hän poltti tupakkaa, jonka hän aina sytytti kännykän soidessa. Työssään Phoebe onnistui hävittämään 13 miljoonaa dollaria yhtiön rahoja. Hän joutui sairaalaan saatuaan sydänkohtaukseen ja sai samalla potkut, vaikkei saanutkaan itse heti tietää sitä. Ross sai tiedon potkuista, mutta ei kertonut sitä Phoebelle.[49] Seuraavassa jaksossa Phoebe livahti sairaalasta ja asteli tietämättömänä vanhalle työpaikalleen. Kun hänelle kerrottiin potkuista ja 13 miljoonan dollarin menetyksestä, hän sai uuden sydänkohtauksen. Jakson lopussa hän lauloi Central Perkissä kahdesta sydänkohtauksestaan.[50]
Valikoitu luettelo Phoeben kappaleista
”Crazy Underwear” (suom. Hullut alusvaattet)
”Crusty Old Man” (suom. Hassu vanhus)
”Double-Jointed Boy” (suom. Kaksinivelinen poika)
”Holiday Song” (suom. Lomalaulu)
”In the Shower” (suom. Suihkussa oon)
”Little Black Curly Hair” (suom. Pieni, musta ja kikkara tukka)
”Mother’s Ashes” (suom. Äidin tuhkat)
”Paper Mache’ Man” (suom. Kopiokonemies)
”Smelly Cat” (suom. Haisukissa tai Hajukatti)
”Sticky Shoes” (suom. Tahmakengät)
”They Found Their Bodies” (suom. Aamulla ruumiit löydettiin)
”Two Heart Attacks” (suom. Kaksi sydänkohtausta)
”Two of Them Kissed Last Night” (suom. Kaksi heistä suuteli eilen)
”Commercial Bitch Who Fooled Me” (suom. Mainosmuija mua huijasi)
”Stephanie and all her chords” (suom. Stephanie ja soinnut sen)
[51]

Lähteet

Aiheesta muualla

 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

Luokka:Frendien hahmot

Kuka näyttelee Frendit -sarjassa Phoebe Buffay-Hannigania?


Rikkinäinen puhelin, juoruämmä tai juoru on lasten seuraleikki. Leikkijät kokoontuvat riviin tai jonoon, ja toisessa päässä oleva kuiskaa haluamansa viestin seuraavalle. Tämä kuiskaa sen eteenpäin, kunnes päästään rivin tai jonon loppuun. Lopuksi viimeinen kertoo, mitä hän kuuli, ja ensimmäinen paljastaa liikkeelle laskemansa viestin. Usein viesti on muuttunut matkan varrella huomattavasti.
Rikkinäinen puhelin -leikin ideoilla on joskus myös merkitystä kokeellisessa peliteoriassa ja taloustieteessä, jossa samaa ideaa käytetään mallinnettaessa informaation kulkua ihmisten välillä.

Luokka:Peliteoria
Luokka:Leikit


Soisalo on Kallaveden ja Haukiveden sekä Leppävirran ja Heinäveden reittien välinen alue Pohjois-Savon ja Etelä-Savon rajamailla. Se on Suomen suurin saari[1] ja samalla koko Euroopan sisävesien suurin saari. Sen pinta-ala on 1638 neliökilometriä.
Pohjois-Savon suurimmalla järvellä, Kallavedellä on kaksi laskureittiä. Näistä itäisempi on Heinäveden reitti, johon kuuluvat Suvasvesi, Kermajärvi ja Ruokovesi. Läntisempi laskureitti on Leppävirran reitti, jonka suurin järvi on Unnukka. Molemmat vesireitit laskevat Haukiveteen, joka on yksi Saimaan selistä. Soisalo on näiden reittien välinen alue.
Aimo Kejosen (2010) käsityksen mukaan Soisalo ei ole maantieteellisesti saari, koska sitä ympäröivä vedenpinta ei ole kauttaaltaan samassa tasossa. Vedenpinnan korkeusero etelän Haukiveden ja pohjoisen Kallaveden välillä on noin kuusi metriä ja ympäröiviä järviä erottavat toisistaan myös selvät virrat ja kosket, kuten Varkaudenkoski ja Kermankoski.[2][3]
Merialueilla Suomen suurin saari on Ahvenanmaan pääsaari Manner-Ahvenanmaa (685 km²).
Kuntia, jotka osittain sijaitsevat Soisalon alueella, ovat Heinävesi, Leppävirta, Varkaus ja Kuopio.
Katso myös
Luettelo Suomen sisävesien suurimmista saarista
Lähteet

Luokka:Suomen sisävesien saaret
Luokka:Heinäveden luonto
Luokka:Leppävirran luonto
Luokka:Varkauden luonto
Luokka:Kuopion saaret
Luokka:Kallaveden reitti
Luokka:Saimaan saaret
Luokka:Kallaveden saaret
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit


Internetilmiö (tunnettu myös nimityksellä internetmeemi[1], lyhyemmin meemi, ) viittaa Internetissä leviävään asiaan, joka saavuttaa toisinaan suuren suosion ja leviää nopeasti verkossa. Jotkut ilmiöstä ovat lyhytikäisiä, toiset pysyvät suosiossa vuosikausia. Hyvinkin vähäpätöiseltä vaikuttavat asiat, kuten kotitekoiset videoleikkeet, ovat voineet nousta internetissä arvaamatta hyvin suosituiksi.
Internetilmiöt ovat usein ihmisiä, kuvankäsittelyohjelmilla tehtyjä kuvia, flash-animaatioita tai musiikkivideoita. Periaatteessa kuitenkin mikä tahansa asia voi nousta suosituksi internet-ilmiöksi.
Meemikuvien levittäjä voi syyllistyä tekijänoikeusrikkomukseen, jos alkuperäisen kuvan tekijä ei ole antanut lupaa kuvan levittämiseen.[2][3]
Katso myös
Someilmiö
Someraivo
Esimerkkejä internetilmiöistä

Badger Badger Badger: loputtomiin jatkuva animaatio, jossa piirretyt mäyrät voimistelevat.
O RLY?: kesällä 2003 suosioon noussut meemi. Se perustui valokuvaan yllättyneen näköisestä tunturipöllöstä, johon joku lisäsi sanat O RLY? (, ).
All your base are belong to us on japanilaisesta videopelistä Zero Wing löytynyt englanninkielinen fraasi, joka nousi suosioon Internetissä vuonna 2001. Koko peli oli käännetty englanniksi aivan yhtä kehnosti, mutta juuri tämä lause alkuanimaatiosta nousi suosituimmaksi. Lausetta tai lyhennettä AYBABTU photoshopattiin lukuisiin kuviin, ja sen saattoi löytää reaalimaailmasta televisiopaidoista tai kirjoitettuna milloin mihinkin.[4]
Doge: meemi, jossa japanilainen shibarotuinen koira katsoo kameraan hyvin epäluuloisesti. Olennainen osa meemiä ovat kuvatekstit, kuten ”wow” ja ”such”. Nämä tekstit taas kirjoitetaan tarkoituksella väärin.
Ugandan Knuckles: meemi, jossa huonosti piirretty versio Sonic-pelisarjan Knuckles-hahmosta sanoo ugandalaisella aksentilla "Do you kno de wey?" tai vastaavaa. Meemi yleistyi VRChat-virtuaalitodellisuuspelissä. Ugandan Knucklesin muita piirteitä ovat kuningattaren etsiminen, vihollisten ja uhkien päälle sylkeminen sekä kielen naksauttelu.
Big Chungus: meemi, jossa Väiski Vemmelsäärestä muokatusta kuvasta tehtiin paljon erinlaisia variaatioita, esimerkiksi pelejä.
Lähteet

Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit

Kuinka nopeasti internet-ilmiö voi levitä?


Star Trek on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut J. J. Abramsin ohjaama, Roberto Orcin ja Alex Kurtzmanin käsikirjoittama tieteiselokuva. Star Trek -saagan 11. elokuvan ovat tuottaneet J. J. Abrams ja Damon Lindelof. Elokuva kertoo James T. Kirkin (Chris Pine) ja Spockin (Zachary Quinto) taustatarinan ja taistelusta tulevaisuudesta tullutta Nero-nimistä romulaania (Eric Bana) vastaan, joka aikoo tuhota Yhdistyneiden planeettojen liiton.
Juoni

Yhdistyneiden planeettojen liiton avaruusalus joutuu Romulaanien sota-aluksen, Naradan hyökkäyksen kohteeksi. Aluksen kapteenia pyydetään neuvottelemaan sota-alukselle, missä hänet kuitenkin surmataan. Ennen lähtöään hän on nimittänyt George Kirkin komentavaksi kapteeniksi. Kirk komentaa pelastusaluksiin kaikki, myös synnyttämäisillään olevan vaimonsa. Kirk jää tulittamaan romulaanien alusta suojatakseen evakuointialuksia. Hän kuulee radioteitse terveen poikalapsen syntymästä, minkä jälkeen hän ohjaa aluksensa päin Naradaa.
Myöhemmin kuvataan isättömänä kasvaneen James Kirkin hurjastelua ja itsetuhoista elämää futuristisessa Iowassa. Hän kohtaa kapakkatappelun jälkeen tähtilaivaston upseerin, joka on tuntenut vanhemman Kirkin ja houkuttelee hänet laivaston alokaskoulutukseen. Toisaalla nuori Spock oppii toimimaan vulcanuslaisen loogisesti ja hillitsemään tunteitaan, vaikka hänen äitinsä onkin ihminen. Spock kapinoi hylkäämällä lupaavan akateemisen uran ja liittymällä myös tähtilaivastoon.
Sotilasakatemiassa Kirkiä syytetään huijauksesta Spockin suunnittelemassa harjoituksessa. Häntä rangaistaan poistumiskiellolla, mutta lääkäri Leonard McCoy juonii Kirkin mukaan, kun alus saa hälytystehtävän. Vulcanus lähettää hätäsignaalia. Avaruudessa Kirk huomaa isänsä aluksen vaiheiden toistuvan. Vulcanus on Naradan hyökkäyksen kohteena ja laivasto on matkalla ansaan. Hän varoittaa aluksen kapteenia, joka jälleen vaaditaan neuvotteluun vihollisen avaruustukikohtaan, jossa hänet tällä kertaa vangitaan maapallon tuhoamisessa tarvittavien tietojen saamiseksi.
Romulaanit räjäyttävät Spockin Vulcanus-kotiplaneetan sen ytimeen lähetettävällä antimaterialatauksella, jota sanotaan punaiseksi aineeksi. Spock ehtii siirtää läheisensä äitiään lukuun ottamatta Enterpriselle.
Kirk riitelee Spockin kanssa siitä, pitäisikö heidän lähteä Naradan perään, vai palata ohjeiden mukaisesti tukikohtaan kuten Spock sanoo. Kapinoivana Kirk hylätään jääplaneetta Delta Vegalle. Kirk tapaa siellä vanhemman Spockin, joka kertoo olevansa tulevaisuudesta samoin kuin Romulaanien kapteenin Nero. Vanhempi Spock kertoo lyhyesti Kirkille tilanteeseen johtaneet tapahtumat: 129 vuoden päässä tulevaisuudessa universumia uhkaa supernovan räjähdys. Spock aikoi estää sen punaisella aineella, joka aiheuttaa mustan aukon. Romulus-planeetta kuitenkin ehtii tuhoutua, ennen kuin hanke onnistuu.
Yksi henkiinjääneistä romuluslaisista, Nero, pitää kotiplaneettansa tuhoa Spockin syynä, ja haluaa kostaa. Sekä Spockin alus että Neron ohjaama Narada imeytyvät mustan aukon synnyttämään madonreikään ja siirtyvät ajassa taaksepäin. Tästä alkoivat elokuvan alun tapahtumat Naradan tullessa aukosta pois "toisella puolella." Myöhemmin Nero sai Spockin käsiinsä. Rangaistukseksi hän vei Spockin jääplaneetalle todistamaan oman kotiplaneettansa Vulcanuksen tuhoutumista. Lopuksi vanhempi Spock vaatii, että Kirkin on hankkiuduttava Enterprisen kapteeniksi, jotta romulaanit voitettaisi.
Spock ja Kirk kävelevät läheiseen avaruuslaivaston tukikohtaan. Kirk siirtyy yhdessä siellä olleen Montgomery Scottin kanssa suoraan Enterprisen sisälle vanhemman Spockin jäädessä tukikohtaan. Kirk saa aluksella Spockin hermostumaan härnäämällä ja painostamalla, jolloin Spock toteaa olevansa kykenemätön jatkamaan kapteenina. Kirkin tultua kapteeniksi hän määrää aluksen käännettäväksi takaisin kohti Naradaa, joka on juuri laskenut poran Maan pinnalle.
Erimielisyytensä unohtaen Kirk ja Spock siirtyvät Naradalle. Sillä aikaa kun Kirk pelastaa vangitun kapteeni Piken, Spock ottaa vanhemman Spockin aluksen joka on yhä Naradan kyydissä ja tuhoaa poran. Spockin aluksessa on yhä punaista ainetta ja Spock ajaa sen päin Naradaa. Kirk, Spock ja Pike siirtyvät Enterprisen kyytiin hetkeä ennen kuin musta aukko imaisee tuhoutuneen aluksen. Enterprise pääsee poistumaan juuri ja juuri.
Maassa Kirk ylennetään virallisesti Enterprisen kapteeniksi ja entinen kapteeni Pike amiraaliksi. Spock tapaa vanhemman itsensä. Vanhempi Spock ryhtyy perustamaan siirtokuntaa jäljelle jääneiden vulcanuslaisten kanssa, kun nuorempi Spock jää Enterprisen förstiksi Kirkin kommentoon.

Näyttelijät

Lähteet
Please use a more specific IMDb template. See the documentation for available templates.

Aiheesta muualla

-artikkeli  ssa

Luokka:Star Trek -elokuvat
Luokka:Vuoden 2009 yhdysvaltalaiset elokuvat
Luokka:Saksalaiset elokuvat
Luokka:Elokuvat aikamatkustuksesta
Luokka:J. J. Abramsin ohjaamat elokuvat
Luokka:Parhaan maskeerauksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat

Kuka on käsikirjoittanut Star Trek -sarjan?


Maakaasu eli harvemmin luonnonkaasu on tavallisesti lähes kokonaan metaanista (CH4) koostuva kaasu, joka on merkittävä  fossiilinen polttoaine asuntojen lämmityksessä ja sähköntuotannossa. Maakaasu on syntynyt ajan saatossa biomassan hajotessa maan uumenissa anaerobisen bakteeritoiminnan ja maaperän lämmön vuorovaikutuksesta. Metaanin lisäksi maakaasussa on pieniä määriä etaania, propaania, butaania, pentaania sekä muita raskaampia hiilivetyjä ja toisinaan typpeä ja heliumia. Maakaasun CAS-numero on 8006-14-2. Maakaasua saadaan maakaasu- ja öljyesiintymistä sekä liuskekivestä, joita sijaitsee maankuoressa maalla ja merellä. Ei-fossiilista, anaerobisten bakteerien biomassasta tuottamaa metaania kutsutaan biokaasuksi erotuksena maakaasusta.[1]
Maakaasu jalostetaan ennen teollista käyttöä maakaasunjalostuslaitoksessa, jossa siitä poistetaan kaikki muut yhdisteet kuin metaani. Maakaasun jalostus on huomattavasti yksinkertaisempaa kuin öljyn jalostus. Puhdistettu maakaasu on väritön ja hajuton heikosti sinertävällä liekillä palava kaasu, jonka lämpöarvo on korkea, 50MJ/kg kun esimerkiksi kivihiilen on keskimäärin 24,8MJ/kg. Jalostettua maakaasua voidaan käyttää polttoaineena voimalaitoksissa, ajoneuvoissa, sellaisenaan kotitalouksissa lämmitykseen ja ruoanlaittoon. Maakaasusta voidaan jalostaa nesteytettyä maakaasua (LNG) ja liikennekäyttöön soveltuvaa  paineistettua maakaasua (CNG). Metaanin hiilidioksidipäästöt ovat alhaisemmat kuin öljyn tai kivihiilen. Maakaasun jalostuksen sivutuotteita ja metaanin sisältämää vetyä käytetään myös teollisuuden raaka-aineena.[2]
Tuotantomäärät
Vuonna 2009 maakaasun kokonaistuotanto maailmassa oli noin 3000 miljardia kuutiometriä (so. 3000 kuutiokilometriä). Tästä Yhdysvallat ja Venäjä kumpikin tuottivat noin 20%, vajaat 600 miljardia kuutiometriä. Iran tuotti 200 miljardia ja  EU, Kanada ja Norja kukin yli 100 miljardia kuutiometriä.[3][4] Vuonna 2010 Yhdysvalloista tuli maailman suurin maakaasun tuottaja.[5]
Jalostaminen
Nesteytetty maakaasu (LNG)

Jäädyttämällä maakaasu −160°C:n lämpötilaan se saadaan nestemäiseen olotilaan nesteytetyksi maakaasuksi (lyh. LNG, engl. liquefied natural gas). LNG:n tilavuus on noin kuudessadasosa normaaliolotilassa olevan kaasun tilavuudesta. Tonni LNG:tä vastaa 1370 kuutiometriä maakaasua. Nesteytettyä maakaasua voidaan kuljettaa putkiverkoston ulkopuolelle laiva- tai rekkakuljetuksina. Käyttökohteissa LNG höyrytetään kaasuksi.[6]
LNG on metaania, jonka oktaaniluku on 130 ja lämpöarvo 13,7MWh/tn (vrt. raskas polttoöljy 11,4MWh/tn).
LNG on turvallinen polttoaine. Mahdollisen vuodon tapahtuessa LNG höyrystyy välittömästi. Höyrystynyt kaasu on ilmaa kevyempi, noin puolet ilman tiheydestä. Nestemäisenä LNG ei räjähdä, koska sen syttymislämpötila on korkeampi kuin öljypohjaisilla polttoaineilla.
Paineistettu maakaasu (CNG)
Paineistettu maakaasu on liikennekaasua, jota käytetään kaasuautojen polttoaineena (lyh. CNG, engl. compressed natural gas). Maakaasun painetta nostetaan hyvin korkeaksi (200 baariin), näin kaasu saadaan pienempään tilaan.
Siirtoputkisto ja kuljetus
Maakaasua siirretään paineistetuissa putkissa kaasukentiltä käyttökohteeseen[7]. Nesteytettyä maakaasua voidaan kuljettaa erikoisvalmisteisissa laivoissa ympäri maailmaa.
Suomessa luonnonkaasuihin erikoistunut Gasum Oy omistaa 1186 kilometrin pituisen kaasuputkiverkoston, jota pitkin kaasua tuodaan Suomeen. Maakaasun ohella biokaasun merkitys kotimaisena energiana kasvaa tulevaisuudessa.[8]
Maakaasun siirtoverkoston tärkeimmät osat ovat siirtoputkisto venttiiliasemineen, kompressoriasemat ja maakaasun luovutuspisteissä sijaitsevat paineenvähennysasemat. Maakaasu siirtyy käyttöalueiden läheisyyteen maanalaisissa siirtoputkistoissa, jotka asennetaan noin 1–2 metrin syvyyteen ja niiden sijainti merkitään maastoon valkoisin muovipylväin joiden yläosassa on keltainen tunnuslaatta. Nykyisissä siirtoputkissa kaasun paine on noin 30–54 baaria, mutta uusia putkia rakennetaan myös 80 baarin paineelle. Putket ovat raskaita ja kestäviä teräsputkia, jotka ovat pinnoitettu polyeteenimuovilla. Pinnoitteen korroosiosuojausta täydennetään katodisella suojausjärjestelmällä.
Gasum edistää aktiivisesti omilla investoinneilla maakaasun siirtoverkoston laajentumista. Gasum vastaa itse maakaasuverkoston laajentamiseen ja ylläpitoon kuuluvista suunnittelu- ja rakentamistöistä. Maakaasurakentamisessa otetaan erityisen tarkkaan huomioon ympäristöseikat ja turvallisuus. Siirtoverkosto kehitetään niin, että siirtokapasiteetti ja toimitusvarmuus nykyisiin ja tulevaisuuden käyttökohteisiin on aina varmistettu.
Venttiili- ja linkkiasemat
Siirtoputkistoon asennetaan noin 8–32 kilometrin välein venttiiliasemia, joiden linjasulkuventtiileillä voidaan katkaista kaasun siirto ja jakelu sekä tyhjentää putki maakaasusta ulospuhaltamalla täysin. Siirtoputkiston venttiiliasemat lisäävät putkiverkoston käyttöturvallisuutta. Linkkiasemat välittävät siirtoverkoston varrelta valvonta- ja hälytystiedot keskusvalvomoon maakaasuverkoston omaan tiedonsiirtojärjestelmään. Ne sijaitsevat aina venttiiliasemien lähellä.
Kompressoriasemat
Kompressoriasemien avulla nostetaan maakaasun painetta ja lisätään siis maakaasuverkoston siirtokapasiteettia. Gasumin Suomen kompressoriasemat ovat Imatralla, Kouvolassa ja Mäntsälässä. Kompressorien käyttötarve riippuu kokonaisuudessaan siirtoputkiston painetilanteesta, johon vaikuttaa maakaasun vuorokautinen menekki, käytön jakautuminen verkoston alueella ja tulopaine.
Paineenvähennysasemat
Siirtoputkistosta maakaasu johdetaan paineentasausasemille, joiden tehtävänä on alentaa siirtoputkiston paine asiakkaalle käyttöön sopivaksi. Paineenvähennysasemat ovat aina aidattuja ja ne on varustettu kaasuvuotohälyttimillä, erilaisilla automaattisilla turvalaitteilla ja kaukovalvontalaitteistolla sekä aseman ulkopuolella olevalla isolla pääsulkuventtiilillä. Siirtoverkostossa on jopa 131 paineenvähennysasemaa.
Maakaasun käyttökohteet
Energiantuotanto
Suurin osa maakaasusta käytetään polttoaineena tehtaissa ja kaasuturbiinivoimalaitoksissa. Kaasu palaa puhtaasti, koska siinä ei ole esimerkiksi rikkiä ja raskasmetalleja eikä palamisessa vapautuvia kiinteitä epäpuhtauksia. Tuhkaa ei synny ollenkaan kaasumaisen olomuodon ansiosta. Poltto synnyttää kuitenkin hiilidioksidipäästöjä. Saman lämpömäärän tuottamisessa syntyy 30% vähemmän hiilidioksidia kuin öljyä poltettaessa ja 45% vähemmän kuin kivihiilellä.
Lämmitys ja ruoanlaitto
Maakaasua käytetään laajalti muun muassa Yhdistyneessä Kuningaskunnassa, Manner-Euroopassa, Venäjällä ja Pohjois-Amerikassa asuntojen lämmittämiseen, käyttöveden lämmittämiseen ja ruoanlaittoon. Esimerkiksi Yhdysvalloissa 51 prosenttia eli 49,1 miljoonaa kotitaloutta käyttivät maakaasua lämmitykseen vuonna 2003. Vuonna 2003 rakennetuista asunnoista 70 prosenttiin lämmitysjärjestelmäksi valittiin maakaasu.[9]
Liikenne
Maakaasua käytetään jonkin verran polttoaineena henkilöautoissa ja linja-autoissa. Laivojen moottoreita valmistava Wärtsilä on suunnitellut useita maakaasua ja dieseliä tai pelkästään maakaasua käyttäviä moottoreita.[10] Ympäristön kannalta maakaasun suuri etu laivojen polttoaineena on se, että se ei sisällä lainkaan rikkiä.
Teollisuus
Energian tuotannon ohella maakaasua käytetään myös teollisuuden raaka-aineena. Heliumin tuotannon lähes ainoana lähteenä on maakaasu, josta sitä saadaan jalostuksen sivutuotteena merkittävästi esimerkiksi Yhdysvalloissa, jossa geologinen rakenne on heliumin pakkautumiselle otollinen. Maakaasun vety voidaan erottaa höyryreformoimalla ja se onkin pääasiallinen tapa valmistaa vetyä teollisuuden tarpeisiin. Vetyä käytetään typpilannoitteena käytettävän ammoniakin valmistamiseen Haber-Bosch-menetelmää käyttäen, ja sellaisenaan mitä erilaisimpiin käyttötarkoituksiin.
Käyttäjät
Suurimmat käyttäjämaat
Vuonna 2009 suurimmat maakaasun käyttäjät olivat Yhdysvallat (noin 650 miljardia kuutiometriä), EU (490 mrd.) ja Venäjä (440 mrd.). Suuria kuluttajia ovat myös Iran (140), Japani (95), Kanada (95), Kiina (87), Saudi-Arabia (77), Meksiko (60), Yhdistyneet arabiemiraatit (59), Uzbekistan (53) ja Ukraina (52) ja Intia (51 mrd kuutiometriä). Suomen kulutus oli noin 4 miljardia kuutiometriä.[11]
Käyttö ja merkitys Suomessa
Maakaasu muodosti 11 prosenttia Suomen energiankulutuksesta vuonna 2006.[12] Noin kolme neljäsosaa maakaasusta kuitenkin käytetään sähköä ja kaukolämpöä tuottavissa yhteisvoimaloissa.[13] Helsingissä sähköstä 49 prosenttia[14] ja Vantaalla 40,4 prosenttia[15] tuotettiin maakaasulla vuonna 2006. Kaikki Suomen maakaasu tuodaan Venäjältä.[12] Maakaasuyhtiö Gasum Oy omistaa Suomen 1186 kilometrin pituisen maakaasun siirtoputkiston, joka käsittää pääasiassa Kaakkois-Suomen,  Luoteisen-Suomen pääkaupunkiseudun sekä näiden väliin jäävän alueen.  Maakaasun varastointivelvoitteet täytetään maakaasua korvaavilla polttoaineilla.[16] Suomessa käytetään hyvin vähän maakaasua suoraan asuntojen lämmittämiseen, mutta epäsuorasti kaukolämpöä ja sähköä tuotetaan runsaasti maakaasulla. Pääkaupunkiseudulla yli 30000 yksityistä käyttäjää tekee ruokaa maakaasulla ja lähes 300 ravintolaa Helsingissä valmistavat ruoat kaasulla.
Maakaasun käyttäjiä Suomessa on tuhansia. Gasumin maakaasuverkoston pohjoisin kaupunki, jonne maakaasu siirtyy putkessa on Ikaalinen ja tulevaisuudessa läntisin kaupunki on Naantali.[17]
Arvio maailman maakaasuvarannoista
Luettelo koskee vuoden 2010 alkuun päivättyjä arvioita.[18]

Katso myös
Maakaasu autoissa
Maakaasuhuippu
Lähteet

Aiheesta muualla

 (pdf)

*
Luokka:Rakennuksen lämmitysjärjestelmät
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit


Luettelo Suomen kunnista väkiluvun mukaan

Mikä on Porin väkiluku kymmenen tuhannen tarkkuudella vuonna 2018?