Ludvig (Ludwig) on germaanisperäinen miehen etunimi, jonka alkumuoto Clodowech merkitsee "kuuluisaa soturia".[1] Nimi muunnelmineen on ollut myös monien hallitsijoiden nimenä. Nimen ranskankielinen vastine on Louis, mutta Ranskan Louis-nimisistä kuninkaista käytetään suomessa vakiintuneesti nimeä Ludvig.
Suomessa nimi on 1900-luvun alusta syyskuun 2018 loppuun mennessä annettu 1716 henkilölle muodossa Ludvig ja 269 henkilölle muodossa Ludwig.[2] Nimeä ei ole suomenkielisessä almanakassa, mutta suomenruotsalaisessa almanakassa samoin kuin Ruotsissa Ludvigin nimipäivä on 2. lokakuuta.
Tunnettuja Ludvigeja
Hallitsijoita
Baijerin kuninkaita ()
Ludvig I (1825–1848)
Ludvig II (1864–1886)
Ludvig III (1913–1918)
Hollannin kuningas ()
Ludvig Napoleon (oik. Louis Bonaparte; 1806–1810)
Espanjan kuninkaita ()
Ludvig I (1724)
Portugalin kuninkaita: ()
Ludvig I (1861–1889)
Puolan kuningas ()
Ludvig I Suuri (1370–1382, myös Unkarin kuningas)
Frankkien ja Ranskan kuninkaita ()
Ludvig I Hurskas (813–840)
Ludvig II (877–879)
Ludvig III (879–888)
Ludvig IV (936–954)
Ludvig V (986–987)
Ludvig VI Paksu (1108–1137)
Ludvig VII Nuori (1137–1180)
Ludvig VIII Leijona (1223–1226)
Ludvig IX Pyhä (1226–1270)
Ludvig X (1314–1316)
Ludvig XI (1461–1483)
Ludvig XII (1498–1515)
Ludvig XIII (1610–1643)
Ludvig XIV Suuri (1643–1715)
Ludvig XV Rakastettu (1715–1770)
Ludvig XVI (1770–1792)
Ludvig XVIII (1814–1824)
Ludvig Filip (1830–1848)
Saksan keisareita ja Itä-Francian kuninkaita ()
Ludvig I Hurskas (frankkien kuningas 814–840, sama kuin Ranskan Ludvig I)
Ludvig Saksalainen, Baijerin kuningas 817–843, Itä-Francian kuningas 843–876
Ludvig Lapsi, Itä-Francian kuningas 899–911
Ludvig II (keisari 855–875)
Ludvig III (keisari 901–905)
Ludvig IV Baijerilainen (Saksan ja Italian kuningas 1314–1347, keisari 1328–1347)
Unkarin kuninkaita ()
Ludvig I Suuri (1342–1382, vuodesta 1370 lähtien myös Puolan kuningas)
Ludvig II (1516–1526, myös Böömin ja Kroatian kuningas)
Saksin, Frankenin ja Thüringenin kuninkaita:
Ludvig Nuori (kuningas 876–882)
Monacon ruhtinaita ()
Ludvig I (1662–1701)
Ludvig II (1922–1949)
Ranskan kruununprinssejä
Ludvig (1661–1711), Ludvig XIV:n poika, ”Grand Dauphin”
Ludvig, Burgundin herttua (1682–1712), edellisen poika
Ludvig, Bretagnen herttua (1707–1712), edellisen poika
Ludvig (1729–1765), Ludvig XV:n poika, Ludvig XVI:n , Ludvig XVIII:n ja Kaarle X:n isä
Ludvig (Louis Joseph, 1781–1789), Ludvig XVI:n poika
Ludvig XVII, Louis Charles (1785–1795), Ludvig XVI:n poika (ei koskaan hallitsijana, mutta järjestysnumero viittaa häneen)
Ludvig, Angoulêmen herttua (1775–1844), Kaarle X:n poika (rojalistien mukaan lyhyen aikaa kuningas Ludvig XIX vuonna 1830)
Muita Ludvigeja ja Ludwigeja
Ludvig, Ranskan kruununprinssi (Grand Dauphin), Ludvig XIV:n poika
Ludwig Abeille, saksalainen säveltäjä ja pianisti
Ludwig Anzengruber, itävaltalainen kirjailija
Ludwig Aschoff, saksalainen patologi, anatomi ja professori
Ludwig Augustinsson, ruotsalainen jalkapalloilija
Ludwig Averkamp, saksalainen katolinen arkkipiispa
Ludwig Bachmann, saksalainen shakkihistorioitsija
Ludwig Beck, saksalainen kenraali, yleisesikunnan päällikkö
Ludwig van Beethoven, saksalainen säveltäjä ja pianisti
Ludwig Beisiegel, saksalainen maahockeypelaaja
Ludwig von Benedek, itävaltalainen kenraali
Ludwig von Bertalanffy, saksalais-kanadalainen biologi ja filosofi
Ludwig Boltzmann, itävaltalainen fyysikko, termodynamiikan tutkija
Ludwig Borchardt, saksalainen egyptologi
Ludvig Borga, Tony Halmeen showpainijana käyttämä taiteilijanimi
Ludwig Busbetzky, virolainen säveltäjä ja urkuri
Ludwig Büchner, saksalainen filosofi ja lääkäri
Ludwig Byström, ruotsalainen jääkiekkoilija
Ludwig Bölkow, saksalainen elokuvainsinööri
Ludwig Börne, saksalainen poliittinen kirjailija ja satiirikko
Ludvig Gustaf Leonhard Clouberg, suomalainen senaattori, valtiopäivämies ja hovioikeudenneuvos
Ludwig von Cobenzl, itävaltalainen poliitikko ja diplomaatti
Ludwig Czaczkes, itävaltalainen säveltäjä, musiikkitieteilijä ja pianisti
Ludwig Drescher, tanskalainen jalkapalloilija
Ludwig Engels, saksalais-brasilialainen shakinpelaaja
Ludvig Enkvist, suomalainen rovasti ja kirjailija
Ludwig Erhard, Saksan liittokansleri 1963–1966
Ludvig Fabritius, suomalainen eläinlääkäri, Hevoskasvatusyhdistys Hippoksen perustajajäsen ja puheenjohtaja
Ludvig Faddejev, venäläinen matemaatikko ja teoreettinen fyysikko
Ludwig Feuerbach, saksalainen filosofi
Ludwig Fischer, saksalainen Formula 1 -kuljettaja
Ludwig Förster, itävaltalainen arkkitehti
Ludwig Gredler, itävaltalainen ampumahiihtäjä
Ludwig Guttmann, saksalainen neurokirurgi, paralympialaisten perustaja
Ludwig Heck, saksalainen biologi
Ludvig Hoff, norjalainen jääkiekkoilija
Ludvig Holberg, tanskalais-norjalainen näytelmäkirjailija ja historioitsija
Ludvig Holstein-Holsteinborg, Tanskan pääministeri 1870–1874
Ludvig Håkanson, ruotsalainen koripalloilija
Ludwig Jekels, itävaltalainen lääkäri ja psykoanalyytikko
Ludvig Søgnen Jensen, norjalainen maastohiihtäjä
Ludwig Karlsson, ruotsalainen jääkiekkoilija
Ludvig Karsten, norjalainen taidemaalari
Ludvig Gabriel Kiljander, suomalainen seminaarin lehtori ja oppikirjojen tekijä
Ludwig Klages, saksalainen filosofi ja psykologi
Ludvig Kosonen, suomalainen kommunisti ja kirjailija
Ludwig Kübler, saksalainen kenraali
Ludwig von Köchel, itävaltalainen musiikkitieteilijä, kirjailija, säveltäjä, kasvitieteilijä ja julkaisija
Ludwig Laqueur, saksalainen silmälääkäri
Ludvig Albert Emanuel Laurén, suomenruotsalainen kirjailija
Ludvig Leonard Laurén, suomenruotsalainen toimittaja ja kirjailija
Ludwig Leichhardt, preussilainen tutkimusmatkailija, kasvi- ja eläintieteilijä ja geologi
Ludwig Leitner, saksalainen alppihiihtäjä ja maailmanmestari
Ludvig Isak Lindqvist, suomalainen arkkitehti
Ludvig Lindström, suomalainen vakuutusjohtaja ja SDP:n kansanedustaja
Ludwig Mies van der Rohe, saksalais-yhdysvaltalainen arkkitehti ja muotoilija
Ludwig Minkus, itävaltalainen säveltäjä ja viulisti
Ludwig von Mises, itävaltalainen taloustieteilijä
Ludwig David Morenz, saksalainen egyptologi ja professori
Ludwig Müller, saksalainen sotilaspastori, Hitlerin neuvonantaja kirkollisasioissa
Ludvig Munsterhjelm, suomalainen kirjailija
Ludvig Mäntylä, suomalainen jääkärieverstiluutnantti
Ludwig Heinrich von Nicolay, saksalais-venäläinen akateemikko ja kirjailija, Venäjän tiedeakatemian presidentti 1700-luvulla
Ludvig Nielsen, norjalainen säveltäjä ja urkuri
Ludvig Nobel, ruotsalais-venäläinen insinööri ja teollisuusmies, Venäjän öljyteollisuuden perustaja
Ludwig Nohl, saksalainen musiikkikirjailija
Ludvig Nordström, ruotsalainen kirjailija
Ludwig Paischer, itävaltalainen judoka
Ludwig Purtscheller, itävaltalainen vuorikiipeilijä
Ludwig Quidde, saksalainen pasifisti, Nobelin rauhanpalkinnon saaja
Ludwig Reichenbach, saksalainen kasvi- ja lintutieteilijä
Ludvig Rensfeldt, ruotsalainen jääkiekkoilija
Ludwig von Reuter, saksalainen amiraali
Ludwig Richter, saksalainen taidemaalari, piirtäjä ja professori
Ludvig Mikael Runeberg, suomalainen luonnontieteilijä ja taiteilija
Ludwig Schick, saksalainen katolinen arkkipiispa
Ludwig Schuberth, itävaltalainen käsipalloilija
Ludwig Schwarz, itävaltalainen katolinen piispa
Ludwig Scotty, Naurun presidentti 2003 ja 2004–2007
Ludwig Sebastian, saksalainen katolinen piispa
Ludwig Senfl, saksalais-sveitsiläinen säveltäjä
Ludwig Struve, venäläinen tähtitieteilijä
Ludwig Stumpfegger, saksalainen SS-lääkäri
Ludwig Thienemann, saksalainen lääkäri, lintu- ja hyönteistieteilijä
Ludwig Thuille, saksalainen säveltäjä
Ludwig Tieck, saksalainen runoilija, kirjailija ja kääntäjä
Ludwig Traube, saksalainen lääkäri ja professori
Ludwig Trepte, saksalainen näyttelijä
Ludwig Uhland, saksalainen runoilija
Ludvig Unggren, suomalainen päätoimittaja
Ludvig Alexander Wennerström, suomalainen kirkkoherra
Ludvig Wennervirta, suomalainen taidehistorioitsija, kriitikko ja professori
Ludwig Windthorst, saksalainen poliitikko
Ludwig Wittgenstein, itävaltalais-englantilainen filosofi
Ludwig Yorck von Wartenburg, preussilainen kreivi ja sotamarsalkka
Kuvitteellisia Ludwigeja
Ludwig von Drake, Taavi Ankka, professori Aku Ankka-sarjakuvissa
Ludwig von Koopa, Koopalings-pelisarjan hahmo
Nimen muita käyttöyhteyksiä
Ludwig-Musser, rumpumerkki.
Lähteet

Luokka:Etunimet

Minkä maalainen oli Ludwig Wittgenstein?


Prosessiteoriat ovat motivaatioteorioita, joissa analysoidaan, miten ihminen saadaan liikkeelle, miten liikettä pidetään yllä, miten sitä ohjataan ja miten se saadaan päättymään.[1]
Ihmiset tulkitsevat ja havaitsevat tilanteita yksilöllisesti ja heille muodostuu erilaisia odotuksia näiden pohjalta. Prosessiteoriat kuvailevat näitä yksilöllisiä eroja reagoinnissa ulkoisiin ja sisäisiin tekijöihin. Prosessiteoriat kuvailevat ja analysoivat, miten ihminen saadaan liikkeelle, miten liikettä pidetään yllä, miten sitä ohjataan ja miten se saadaan päättymään.
Victor Vroomin odotusarvoteoria
Victor Vroom loi odotusarvoteorian vuonna 1965 ja hänen jälkeensä teoriaa ovat jatkaneet ja kehittäneet edelleen Porter & Lawler sekä Bandura. Odotusarvoteoria on yksi käytetyimmistä motivaatioteorioista yritysmaailmassa. Erityisesti sitä on käytetty yrityksen palkkiojärjestelmien suunnittelemisessa. Odotusarvoteorioiden mukaan ihminen motivoituu, jos tehtävästä suoriutuminen tuottaa hänelle toivotun palkkion tai hyödyn (välinearvo). Saatavan palkkion ei pidä olla liian helposti eikä vaikeasti saavutettava (odotustarvo). Jos ihminen arvostaa suorituksesta saatavaa palkkiota, sisältyy siihen myös yllykearvo. Odotusarvoteorian mukaan ihmisten motivaatio on tietoista ja järkiperusteista ja sen voimakkuus riippuu siitä, miten he kokevat suorituksesta saatavan hyödyn ja palkkion houkuttelevuuden. Yksinkertaisesti teorian mukaan; työntekijä motivoituu tekemään korkeatasoisen työsuorituksen, jos yrittämisestä seuraa hyvä työsuoritus ja siitä saa palkkion. Palkkio voi olla bonus, palkan korotus, ylennys ja se tyydyttää työntekijän henkilökohtaiset tavoitteet. Tämän vuoksi teoria tarkastelee kolmea päätekijää:  (Robbins 2000,171 - 173; Viitala 2004, 158 – 159; Hersey 1996, 37)
Odotusarvoteoria auttaa selittämään, miksi monetkaan työntekijät eivät ole motivoituneita työssään ja tekevät vain minimimäärän. Jotta henkilö olisi erittäin motivoitunut, hänen pitää uskoa omiin kykyihinsä ja vaikutusvoimaansa. Jos hän ei usko voivansa parantaa työsuoritustaan, ei hän myöskään ponnistele sen eteen. Sama pätee palkkioihin. Jos lisäponnistelut eivät tuota työntekijälle mitään lisäarvoa, ei hän myöskään lisää työsuoritustaan. Jos saatava palkkio ei ole realistisesti saatavilla tai sillä ei ole arvoa työntekijälle, se ei myöskään lisää motivaatiota. Lisäksi jokainen työntekijä arvostaa palkkioita eri tavalla. Jollekin saatu arvostus on tärkeämpää kuin taloudelliset palkkiot. (Robbins 2000, 171 -173; Viitala 2004, 158 - 159; Hersey 1996, 37)
Teoriasta voidaan johtaa kolme teesiä toimintaan aktivoivan motivaation lähteistä:
1. Usko siihen, että tavoite on mahdollista saavuttaa.
2. Usko tavoitteen arvoon ja merkitykseen.
3. Usko siihen, että ponnistus tuottaa palkkion.
(Viitala 2004, 155)
Adamsin tasapainoteoria
Adamsin tasapainoteoriassa ihminen hakee toiminnassaan oikeudenmukaisuutta. Hän vertailee omaa panos/tuotos-suhdetta muiden ihmisten vastaaviin. Hän vertailee muiden ihmisten ja omien panostensa, yrittämisen, koulutuksen ja kokemuksen suhdetta saatuun vastikkeeseen, joka muodostuu palkasta ja muista taloudellisista hyödyistä, asemasta ja arvostuksesta. Ihminen vertailee tasapainoa neljällä eri tavalla:
1. itseä-sisältä: Työntekijän omia kokemuksia organisaation sisällä eri tehtävissä.
2. itseä-ulkopuolella: Työntekijän omia kokemuksia ja tilanteita organisaation ulkopuolelta.
3. muut-sisältä: Muiden yksilöiden ja ryhmien vertailu samassa organisaatiossa.
4. muut-ulkopuolella: Muiden yksilöiden ja ryhmien vertailu muissa organisaatioissa.
(Robbins 2000, 169 – 171; Viitala 2004, 159)
Työntekijä voi verrata itseänsä itseensä, ystäviinsä, naapureihin, työkavereihin ja muihin työn-tekijöihin. Työntekijä voi kokea itsensä joko alipalkituksi, oikeudenmukaisesti palkituksi tai ylipalkituksi. Jos työntekijä kokee tilanteen epäoikeudenmukaiseksi, hän pyrkii tasapainottamaan tilanteen Adamsin mukaan jollakin seuraavista vaihtoehdoista:
1. työpanosten sovitus: työponnistusten lisääminen tai vähentäminen.
2. palkkioiden sovitus: huononnetaan laatua ja tehdään lisää sitä, mistä palkitaan.
3. vääristämällä havaintoja itsestä: ”Luulin aikaisemmin työskenteleväni keskinkertaisesti, mutta työskentelenkin muita enemmän”.
4. vääristämällä havaintoja muista: ”Ei se Matin työ olekaan niin hyvä kuin aikaisemmin luulin”.
5. vertausryhmän vaihto: ”En ehkä ansaitse yhtä paljon kuin veljeni, mutta paljon enemmän kuin isäni”.
6. kentän vaihto: työpaikan vaihto.
(Robbins 2000, 169 -171; Viitala 2004, 159)
Adamsin teorian mukaan työntekijä vertailee panos/tuotos-suhteen (distributive justice) tasapainoa, palkkioiden määräytymisperusteita (precedural justice) sekä kohteluaan ylipäätänsä työpaikalla. (interactional justice) (Robbins 2000, 169 - 171; Viitala 2004, 159)
Edwin Locken päämääräteoria
Edwin A. Locke aloitti motivaatiotutkimukset 1960-luvulla ja jatkoi niitä kolmekymmentä vuotta. Tutkimukset saivat alkunsa Aristoteleen mietteistä ”tarkoitus aiheuttaa toiminnan”. Locken päämääräteoria on yksi käytetyimmistä motivaatioteorioista yrityksissä, koska se on kaikista validein. Locken mukaan työntekijät motivoituvat selkeistä tavoitteista ja selkeästä ja tarkoituksenmukaisesta palautteesta. Työskentely selkeää tavoitetta kohti lisää suoritusta ja sitoutumista. (Robbins 2000, 166-167; Ruohotie 1998, 55-57)
Locken tutkimukset osoittivat tehtävän vaikeuden ja selkeyden vaikuttavan suuresti ihmisten suoritukseen. Haastavat ja selkeät tavoitteet johtavat parempiin suorituksiin kuin helpot ja epäselvät tavoitteet. Tavoitteiden ei tule olla esimerkiksi seuraavanlaisia: ”Tee parhaasi” ja ”Yritä kovaa”, vaan parempi motivoida selkeillä tavoitteilla kuten ”Ole parempi kuin viimeksi” tai ”Tee vähintään 80 % oikein”. (Robbins 2000, 166-167; Ruohotie 1998, 55-57)
Locken mukaan tavoitteiden asettamisessa tulee ottaa huomioon viisi pääperiaatetta:
1.selkeys (clarity)
Selkeät tavoitteet ovat mitattavia, yksiselitteisiä ja käytännöllisiä. Kun tavoite on selkeä, täsmällinen ja aika rajattu, on helpompi tietää, mistä käyttäytymisestä palkitaan ja mitä odotetaan. Jos tavoite on epäselvä tai yleinen ”Tee parhaasi”, on sillä rajallinen motivointivaikutus. (Robbins 2000, 166 - 167; Ruohotie 1998, 55 - 57)
2. haastavuus (challenge)
Yksi tärkeimmistä motivoivan tavoitteen tekijöistä on sen haastavuus. Ihmiset ovat usein motivoituneita aikaansaannoksistaan ja arvioivat tehtäviä sen mukaan, saako niistä saavuttamisen iloa. Tehtävä ei saa myöskään olla liian haastava ja sen pitää olla realistisesti saavutettava. (Robbins 2000, 166 - 167; Ruohotie 1998, 55 - 57)
3. sitovuus (commitment)
Työntekijät sitoutuvat helpommin tavoitteisiin, jos he ovat mukana luomassa tavoitteita. Tavoitteiden asettamisessa pitäisi käyttää työntekijöitä osallistavia menetelmiä, ja kun työntekijä on samaa mieltä tavoitteista, hän sitoutuu niihin paremmin. Ihmisen sitoutumisen asteesta voidaan huomata, miten tavoittelemisen arvoisena hän pitää tavoitetta. (Robbins 2000, 166 -167; Ruohotie 1998, 55 - 57)
4. palaute (feedback)
Hyvän tavoiteohjelman lisäksi tarvitaan palautetta. Palaute tarjoaa mahdollisuuden selvittää odotukset, asettaa tehtävän vaikeustaso ja saada tunnustusta työstä. On tärkeätä asettaa kiintopisteitä, jotta yksilö voi seurata omaa suoritustaan työn aikana. (Robbins 2000, 166 -167; Ruo-hotie 1998, 55 - 57)
5. monimutkaisuus (task complexity)
Silloin kun työt ovat erittäin monimutkaisia, täytyy pitää huolta, ettei työstä tule liian ylitsepääsemätön ja antaa aikaa parantaa suoritusta ja tutustua tavoitteisiin. Kompleksinen tehtävä saattaa haitata suoritusta, jos oppiminen on alkuvaiheessa, tehtävä edellyttää keksimistä tai suoritukseen kohdistuu painetta. (Robbins 2000, 166 -167; Ruohotie 1998, 55 - 57)
Lähteet
Hagemann G. 1991, Motivoinnin taito, Weilin Göös
Heikkilä T. 2004, Tilastollinen tutkimus, 5 painos, Edita Publishing Oy, Helsinki
Hersey P. 1996,  Managment of organizational behaviour, 7 painos, Simon A & Schuster Company, New Yersey
Herzberg F. 2003, Harvard Business review on motivating people, HB school publishing cor-poration
Hirsjärvi S. – Hurme Helena 1980, Teemahaastattelu, Tammer-Paino Oy, Tampere
Juuti, P. 1987 Työpaikan ilmapiiri, Helsinki, Ammatinedistämislaitos
Kauhanen J. 2006, Henkilöstövoimavarojen johtaminen, wsoy, 3.painos 99-104
Maslow A. H. 1954, Motivation and Personality, Universal Container Corporation, Second edition
Myers, M. S. 1970. Every Employee a Manager. More Meaningful Work Through Job En-richment. New York: McGraw Hill
Niermeyer R. & Seyffert M. 2004, Motivaatio, Oy Rastor Ab, Helsinki
Peltonen M. – Ruohotie P. 1987, Menetelmiä työhalun parantamiseksi, Otava. n:o 4. Keuruu
Piili M. 2006, Esimiestyön avaimet; Ihmisen kohtaaminen ohjaaminen, Gummerrus Kirjapaino Oy, Jyväskylä.
Robbins P. S. 2000, Organizational Behaviour, 9 painos, Prentice-Hall inc, New Jersey
Robbins P. S. 2001, Organizational Behaviour, Prentice-Hall inc, New Jersey
Ruohotie P. 1998, Motivaatio, tahto ja oppiminen, Oy Edita Ab, Helsinki
Viitala R. 2004, Henkilöstöjohtaminen, Edita Prima Oy, Helsinki, 4 painos
Viitteet

Luokka:Käyttäytyminen
Luokka:Kognitio


Äänisen kalliopiirrokset sijaitsevat Venäjällä Karjalan tasavallassa Äänisen itärannikolla kallioisilla niemillä ja lähisaarissa 15 km Vodlajoen suulta etelään Mustallejoelle (ven. Tšornaja Retška) ja sen ympäristössä. Kalliopiirroksia on luetteloitu noin 1300 [1], joista osa on näytteillä läheisessä paikallismuseossa ja Pietarissa Eremitaašiin tuodussa kalliopaadessa. Kuvat on ajoitettu kivikaudelle.

Tutkimushistoria
Vuonna 1848 geologi Konstantin Grewingk kuuli Besov Nosin kylässä, että järven rannalla on kalliossa paholaisen tekemiä kalliopiirroksia. Hän luonnosteli paperille noin 80[1] piirrosta ja julkaisi ne vuonna 1850 artikkelissaan, jossa hän selitti kuvien motiiveja. Myös Petroskoin gymnaasin lehtori Pjotr Schwedt näki kalliopiirrokset ja kirjoitti niistä artikkelin vuonna 1850. [2][3]
Ruotsalainen arkeologi Gustaf Hallström kävi myös Äänisellä Venäjän matkansa aikana vuonna 1910 ja havaitsi kuvien ainutlaatuisuuden. Hän toi seuraavana vuonna mukanaan kaksi tutkijaa, josta toinen oli nimeltään M. C. Burgitt, ja he jäljensivät ja valokuvasivat kolmestaan 412 piirrosta ennen ensimmäisen maailmansodan puhkeamista. Kuvat julkaistiin Burgittin Euroopan esihistoriaa käsittelevässä teoksessa. Ilmeisesti eroosio oli jo kuluttanut kuvia, koska Grewingkin ja Schwedtin piirrokset poikkeavat Hallströmin piirroksista joiltakin osin. [2][3]
J. R. Aspelin oli ensimmäinen suomalainen, joka tarttui aiheeseen vuonna 1875 väitöskirjassaan, mutta muuten niitä ei meillä erityisemmin huomioitu. Venäläisiäkään piirrokset eivät kiinnostaneet ennen kuin vasta vuonna 1926, kun maantieteen ylioppilas Aleksanteri Linevski tutustui Uikujoen kalliopiirroksiin. Hän kävi myöhemmin tutkimassa myös Äänisen kalliopiirroksia ja julkaisi niistä 1930-luvulla kirjan Petroglify Karelii (suom. Karjalan petroglyfejä). Hänen kertomuksensa ja raporttinsa kiinnittivät muiden tutkijoiden huomiota Neuvostoliitossa ja ulkomailla.[2] Vuonna 1927 geologi Boris Zemljakov löysi Kladovets Nosin, Gazi Nosin ja Gurjin suuremman saaren piirroskentät. Hänen ehdotuksesta siirrettiin suuri paasi Petroskoihin Karjalan kotiseutumuseoon turvaan.[3]
Petroskoin yliopisto perustettiin 1930-luvun alussa ja se palkkasi useita arvostettuja arkeologeja, jotka alkoivat tutkia piirroksia ja niiden läheisiä asuinpaikkoja. Arkeologi Vladislav Ravdonikas järjesti vuonna 1935 retkikunnan, joka dokumentoi 482 piirrosta. [1] Muita venäläisiä kalliopiirrosten tulkitsijoita ovat olleet muun muassa A. J. Brjusov ja K. D. Lauškin. [2]
Vuosina 1967–1977 tehtiin arkeologin Juri Savvatejev johdolla laajoja tutkimuksia piirrosten ympäristössä ja havaittiin lisää piirroskenttiä pienellä Gurjin saarella, Goletsin saarella, Molužin saarella ja Mustajoen suulla. Ennestään tunnetuilla kuvapaikoilla löydettiin myös lisää kuvia, joista muutama havaittiin veden pinnan alta. Siihen asti oli löydetty 872 piirrosta. [1][3][4]
Vuonna 1982 eestiläinen muinaistaidetta tutkiva ryhmä aloitti kenttätyöt Äänisellä ja ne kestivät vuoteen 1994 asti. Niiden tuloksena löydettiin lisää piirroksia vanhoilta kuvakentiltä. Vuonna 1986 Väino Poikalaisen retkikunta löysi uuden piirrosalueen Kotškovnavolokista Lebediny Nosilta eli Joutsenniemeltä, josta laskettiin 194 piirrosta. Tämän hetkinen arvio kuvien kokonaismäärästä on Aleksander Zhulnikovin mukaan noin 1300. [1][3]
Vuonna 2004 eestiläinen taiteilija Loit Jõekalda huomasi irtonaisen kalliopaaden, jossa oli ennestään dokumentoituja kuvioita. Hän ilmoitti löydöstään Zhulnikoville, joka tutki Peri Nos VI:in löytöympäristöä tutkimusryhmänsä kanssa 2008–2009 löytäen vielä kuusi muuta irtolaattaa. Eräs laatoista oli paljastunut kaatuneen puun alta. Kun laattojen muotoa verrattiin, huomattiin niiden kuuluvan viereisen kallion lohkeamiin. Ilmeisesti vesi ja kevätjäät ovat työntäneet ne kallion päälle. Laatoissa on yhteensä 31 piirrosta. [4]
Kuvakentät
Kalliopiirrokset esiintyvät Äänisellä ryhminä, joissa kuvat on hakattu lähelle toisiaan, aivan kuten on tehty 300 km pohjoisessa olevalla Uikujoen kalliopiirrosalueella. Eniten kuvakenttiä löytyy Besov Nosin kylän läheltä, joka sijaitsee noin 15 km Vodlajoelta etelään Mustajoen suulla, joka sulattaa järven rannan aikaisin keväällä ja houkuttelee paikalle vesilintuja. Tämä ei ole jäänyt ihmisiltä huomaamatta ja kuvakenttien sijainti arvellaan liittyvän tähän tapahtumaan. [5]
Piirrokset on hakattu jääkauden hiomille loiville silokallioille, joihin Äänisen aallot lyövät vapaasti. Monet kohteet ovat pitkissä niemissä (ven. nos) tai kallioisilla saarilla. Piirroskohteet ovat pohjoisesta etelään lueteltuna: Lebediny Nos, Kotškovnavolok, Bolšoi Golets, Karetski Nos, Modužin saari, Peri Nos, Bessov Nos, Kladovets Nos, Gaži Nos, Maly Gurji ja Bolšoi Gurji. Piirrokset on tehty hyödyntäen joskus kalliopinnan halkeamia, juonteita ja läikkiä.[5]
Lebediny Nos
Vodlajoen suulla Lebediny Nosissa eli Joutsenniemessä on kolme kuvaryhmää. Pohjoisryhmässä on 94 piirrosta, joista 59 esittää vesilintuja, 16 peuraa tai hirveä ja 4 veneitä. Kuvat alkavat kalliolla 1,05 metriä ja loppuvat 2,62 metriä vedenpinnan yläpuolelta.
Pohjoisen ryhmän suuri joutsen on 4,1 metriä pitkä ja on Äänisen pisin piirros. Vesilinnut ja erityisesti joutsenet ovat olleet Äänisen piirtäjille tärkeitä eläimiä.
Länsiryhmässä on vain 5 piirrosta. Niistä 3 ovat vesilintuja ja yksi on vene. Eteläryhmässä on 53 piirrosta. Niistä yksi on venekuvio, 36 esittävät eläimiä. Täälläkin vesilinnut, joita on 28, ovat enemmistönä. Länsiryhmän kuvat sijaitsevat 1,47–1,93 metriä ja eteläisen ryhmän kuvat 1,09–2,36 metriä vedenpinnan yläpuolella. [1]
Läheisellä Beriozovjen saarelta on tavattu yksi ympyräkuvio.
Kotškovnavolok
Vodlajoen suulla on toinen merkittävä Kotškovnavolokin niemen kuvakeskittymä 118 piirroksella. Niistä 73 esittää vesilintuja, 7 peuraa tai hirveä ja 2 muita eläimiä. Tunnistamattomaksi jää 35 kuviota. Kuvat on tehty 1,12–2,30 metriä vedenpinnan yläpuolelle. [1]
Bolšoi Golets
Suuri Goletsin saari sijaitsee Vodlajoen ja Mustajoen välissä noin 5 km rannalta. Se on kauimmainen noin kymmenestä pikkusaaresta ja sieltä on löydetty 5 piirrosta, jotka esittävät vain lintuja. [1]
Karetski Nos

Karetsi Nosin piirrokset on hakattu niemessä olevalle harmaalle kalliolle noin 2 km Mustajoelta pohjoiseen. Piirrokset sijaitsevat 60 metrin matkalla pieninä ryhminä. [6] Erillisiä kuvioita on 165. Karetskista löytyy kaikkia Äänisellä tavattuja kuviotyyppejä. Koska piirrokset sijaitsevat 0–2,5 metriä vedenpinnan yläpuolella, otaksutaan kuvia tehdyn tänne pitkän ajan kuluessa. [1]
Pohjoisin kuvio esittää pitkäkaulaista joutsenta, joka ojentaa kaulaansa suoraan ylöspäin. Kaulan takana on pyöreä kuvio, joka on tulkittu munaksi tai auringoksi (A, viittaus viereiseen kuvaan). Täällä on myös niemen näyttävin piirros. Se esittää puoli metriä pitkää hirvenpäävenettä (B), jossa on 20 pystyviivoilla merkittyä miehistön jäsentä. [6]
Seuraavassa ryhmässä on muutama erityinen piirros. Oudoin kuvio on edestäpäin kuvattu tanssahteleva ihmishahmo, jolta leviää kyljistä sivuille isot pyöreät levennykset, aivan kuin puvun liivit olisivat auki (C). Hahmoa on kutsuttu suuririntaiseksi naiseksi tai myyttiseksi emoksi. Nainen on piirroksissa harvinaisuus, mutta ei selitys aivan mahdoton ole. Levennyksille ei ole kuitenkaan keksitty parempaa selitystä. Naisen lähellä on pitkänokkainen ja -jalkainen lintu. Linnun nokkaan on piirretty ympyräkuvio, josta ojentuu kaksi sauvaa (D). Linnun vieressä on toinen ympyräkuvio, jossa on vain yksi sauva. Jos ympyrät esittävät aurinkomerkkejä, täytyy lintukin liittyä kosmisiin tapahtumiin ja olla siten myös myyttinen. [6][7]
Muissa kuvioryhmissä esiintyy eräitä erikoisia yhdistelmiä, kuten esimerkiksi kaksi suurikokoista hirveä, jossa toisen sisälle on piirretty kuun symboli (E). Hirvien välissä on kellomainen "kukka", jonka varressa on uloke (F). Näitä sauvoja tavataan muissakin kentissä. Eräskin sauva on sijoitettu venekuvion ylle (G). Monissa Fennoskandian kuvissa esiintyy sauvoja, mutta ei tällaisia. Myöskään arkeologit eivät ole vielä havainneet tällaisia sauvoja, joten niille ei tunneta esinevastineita. Niiden merkitys on myös tuntematon, joten ainoa ehdotettu selitys, maailmanpuu, täytyy sen vuoksi hyväksyä. [8]
Toisaalla on erääseen veneeseen piirretty "purje" (H). Alempana on kuvattu lähekkäin hirvi ja kuvio, joka muistuttaa melaa (I). Melassa on kuitenkin kaksi sivulle osoittavaa uloketta, mikä jättää tulkinnalle vielä tilaa. [6]
Äänisellä on noin 50 venekuvaa, mikä on vähemmän kuin Uikujoen- ja Kanozeron piirrosalueilla. Veneet ovat lisäksi eri mallisia kuin meriveneet pohjoisessa. Täällä veneitä käytettiin järvellä ja joissa, joten rakenne-eron ymmärtää helposti. Veneet ovat kuitenkin pitkiä, jos niihin mahtuu 21 soutajaa. Oikea vene ei voi olla niin pitkä, koska se olisi epäkäytännöllinen. Onkin helppo yhtyä asiantuntijoihin, joiden mukaan venekuvat symbolisoivat ennemmin myyttistä matkaa kuin todellista. Säilyneissä myyteissä saattoivat shamaanit käydä Tuonelassa veneellä, vainajien sielu kulki Tuonelaan veneellä ja jopa aurinko kulki taivaankannella hirviveneellä. Kalliokuva saattaa kuvata juuri vainajien matkaa, mikä hakattiin kallioon riitin vakuudeksi. Hirvenpäitä on käytetty oikeissakin veneissä ilmeisesti suojelemassa kulkijoita vaarallisilla matkoilla. [9]
Niemen muut kuviot sijaitsevat hajallaan ja niiden joukosta on tunnistettu aurinko- ja kuumerkkejä, peuroja, hirviä, joutsenia ja moninaisia ihmishahmoja. Hahmoista tunnistaa sekä ihmismäisiä että eläimellisiä piirteitä (J). [6]
Modužin saari
Moduž on pieni saari aivan Peri Nosin rannassa. Sieltä on löydetty 13 piirrosta, joista 9 esittää lintuja ja kaksi muuta peuraa tai hirveä sekä jotain muuta eläintä. [1]
Peri Nos
Besov Nosin kylä sijaitsee Mustajoen pohjoispuolella niemessä, jonka kolmella niemekkeellä sijaitsevat enemmistö Äänisen piirroksista. Pohjoisin niemeke on Peri Nos ja sieltä tunnetaan 411 kuviota. [10]
Peri Nosin piirrosalue on noin 200 metriä x 200 metriä, jossa kuvat keskittyvät kuudelle pikkuniemelle (tässä I–VI, pohjoisesta etelään). [10]
Pikkuniemet Peri I ja Peri II ovat vähälöytöisiä paikkoja. Peri I:ssä on 20 piirrosta, jotka ovat lintuja tai tunnistamattomia kuvioita (7 kpl). Peri II:sta on löydetty 16 piirrosta, joista 6 on lintuja, 3 on kuu- ja aurinkomerkkejä, 2 ihmisiä ja 2 eläimiä. Kuviot ovat kömpelösti hakattuja, jotka tyylinsä takia saattavat edustaa vanhinta piirrostraditiota. [1]
Niemi Peri III on pinta-alaltaan suurin ja se on runsas sekä aiheiltaan että piirrosten lukumäärän suhteen. Kuvien kokonaismäärä on 237 ja ne sijaitsevat 0–1,5 metriä vedenpinnan yläpuolella. Myös kuvien tyyli on varmempaa kuin kohteissa Peri I ja II. Kuvat on ryhmitelty 12 kuvakenttään eri puolille niemeä. Piirroksista 33 % on lintuja, 13 % kuu- ja aurinkomerkkejä, 12 % muita eläimiä ja 10 % ihmisiä. Tunnetuin kuvioryhmä on irrotetussa kivipaadessa, joka on esillä Pietarin Eremitaašissa. Sen kuvakollaasin sanomasta käydään edelleen laajaa keskustelua. [1]

Niemen ensimmäinen kuvakenttä sisältää kiinnostavan kuvioyhdistelmän miehestä pitelemässä valtavaa melaa kädessään (a, viittaus viereiseen kuvaan). Melan kädensijassa näyttää olevan suuri hirvenpääkoriste. Miehelle on piirretty pitkä fallos ja päässään hänellä on mahdollisesti päähine.[10]
Neljännestä kuvakentästä löytyy viiden kuvion yhdistelmä, jossa mies, majava ja hirvi koskettavat toisiaan. Kuvioiden kosketus on tahallista, joka liittää kohteet yhteen (b). Monissa pohjoisen Euraasian myyteissä ihminen ja peura ovat erityisiä sielujen suhteen. Kummankin sielun voi säilyttää tulevaa varten ja kuljettaa tuonelaan. Samaa on joissakin myyteissä sanottu myös majavasta. Se rakentaa ja varastoi ruokaa sekä käyttäytyy "sopivasti". Majavanhampaita saatettiin käyttää muuhunkin kuin työkaluina. Ehkä piirros kuvaa tätä yhteyttä, koska pohjaksi on vieläpä valittu kalliossa oleva suuri täplä. [11]
Viidennessä kuvakentässä on kuun merkkejä, hirviä, lintuja, veneitä ja outo poralaite. Näiden vieressä tapahtuu hieros gamos eli raskaana olevaa naista lähestyy mies fallos ja "tukka" pitkänä (c). Ehkä tapahtumassa toimitus ja sen seuraus näytetään samassa kuviossa. Kollaasi on nimetty Aatami ja Eevaksi. Hahmojen kädet ovat kolmisormisia, mikä pohjoisen Euraasian myyteissä merkitsee poikkeuksetta tuonpuoleista olentoa. Tapahtuma olisi siten myyttinen. Hiustupsu esiintyy lukuisissa itäisen Äänisen idoleissa sekä piirroksissa ja saattaa olla normitettu tapa merkitä tietyn olennon tunnusmerkki. [7]
Kuudes kuvakenttä on näyttävä, kun kolme pitkäkaulaista joutsenta (d) hallitsee näkymää, jossa mielikuvitukselliset hahmot on sijoiteltuna niiden ympärille. Pikkulintujen joukossa on myös majava (e) ja kaksi venettä (f). Toisessa veneessä on 14 soutajaa ja toisessa vain kolme. Veneillä on hirvenpäät. [10]
Niemessä Peri IV on 30 piirrosta[1], jotka edustavat kaikkia Äänisen kuvatyyppejä. Erään kuvion tulkittu olevan koira tai kettu. Kentässä on paljon joutsenia ja erikoinen ihminen ympyrät käsissään (g). Fennoskandian piirroksissa ja maalauksissa sekä myös saamelaisrummuissa on yleistä, että ihmishahmolla on kaksi samanlaista esinettä käsissään. Ne voivat olla ympyröitä tai erilaisia sauvoja. [10][11]
Niemessä Peri V on punaisella kalliolla vain yksi kuvio: suuri lisko. Tällä niemellä saatettiin suorittaa tähän, ehkä pelottavaan ja epätoivottavaan, vieraaseen kohdistuvia riittejä. Siksi muita kuvioita ei käyty piirtämässä. [10]
Niemeä Peri VI kutsutaan myös Metsästäjien kallioksi, koska osaa kuvioista on tulkittu pyydyksiksi. Kuvioita on 86 [1] ja ne edustavat kaikkia Äänisen kuvatyyppejä. Joukossa on paljon symbolisia kuviota, joita on Äänisellä yhteensä 150. Useimpia on tulkittu olevan kuun- ja auringon merkkejä (h). Ne sijaitsevat kollaasiinsa nähden tiettyihin ilmansuuntiin ja niillä voi olla kalenteriin liittyviä merkityksiä. Myös "kellosauvoja" esiintyy (i). Joukossa on mielikuvituksellisia hahmoja, joissa on ihmisen- ja eläinten piirteitä (j). Eräällä miehellä on kädessään nuolimainen keihäs, vierellään kota ja vene. [10][12] Vuosina 2004–2009 löydettyjen uusien 31 kuvion joukossa on vene, zoomorfinen ihminen, taivaankappaleita, ihmisiä, joutsen ja hirvi. [4]
Niemessä Peri VII on pieni 4 kuvan ryhmä, jossa on 2 lintua, yksi kuu- tai aurinkomerkki ja ihminen. [1]
Besov Nos

Besov Nosin kylää ympäröivältä niemeltä löytyy puoli kilometriä pitkä niemeke, jota kutsutaan myös Besov-Nosiksi. Sieltä on löydetty 153 piirrosta. [13]
Besov Nosin niemen kaulassa on hiekkarannan vieressä 38 kuvan ryhmä. Eräs kuvista esittää pitkäkaulaista joutsenta, jonka kaulaa koskettaa ympyrää. Eräs tulkinta on, että joutsenen kaulasta riippuu aurinko, jolloin myös joutsen on kosminen olio (I). [13]
Toinen kuvioyhdistelmä muodostuu peurasta ja ihmisestä käsissään kuun- ja auringon merkit. Hänellä on lanteilla sauva, jaloissaan sukset ja päässään päähine. Ryhmä on tulkittu esittävän shamaania, jolla olisi erityisiä kykyjä ja hän vuorovaikuttaisi peuran kanssa jotenkin takaapäin. Tämä saattaisi viitata hedelmällisyysriittiin (II). Siperiassa evenkien myyteissä on tarina hirvestä, joka varasti auringon ja piilotti sen korpeen. Metsästäjä hiihti hirven kiinni ja tappoi sen. Kun metsästäjä toi auringon takaisin taivaalle päättyi yö ja alkoi uusi päivä. Näin tapahtuu jokaisena päivänä, mikä selittää vuorokauden vaihtumiset. [13][12]

Vaikuttavin kuvakenttä löytyy niemekkeen kärjessä olevilta rantakallioilta.[14] Noin 5–8 metriä leveä vyöhyke kattaa 70 m² pinta-alan, johon on hakattu 115 kuviota. Suurin kuva on 2,46 metriä pitkä Piessa eli paholainen eli kotoisasti Hiisi[15]. Sen pää on neliömäinen, kädet ovat taivutettuina sivuille ja sormet ovat harallaan. Kasvoihin on merkitty silmät ja suu, jonka kohdalta alkaa ikivanha Piessan halkaiseva kallionrako. Piessan viereen ovat ilmeisesti jo 1400–1500-luvulla käyneet Muromajärven munkit hakkaamassa ortodoksiristin, pään yläpuolelle ympyrän ja monnin viereen toisen ristin. [13]
Piessan halkaiseva kallionrako ei ole kuvion sijoittelussa tapahtunut vahinko, vaan kuvion symmetrisyys halkeaman suhteen ja halkeaman alkaminen suusta viittaa harkintaan. Luonnonkansojen ajatteluun sopii maanalaisen maailman tavoittelu kolojen ja halkeamien kautta. Riitissä halkeamaan on voitu valuttaa nestettä tai ruokaa ja toivoa metsästys- ja kalaonnea. Kallion rakoa on ilmeisesti hakkaamalla levennetty. Piessan toinen silmä on pyöreä täplä ja toinen ympyrärengas, joka "ruhjoutuu" halkeamaan. Tuonelan väkeä kuvataan myyteissä aina raajarikkoina tai puolikasvoisina tai muuten vammautuneina. Tällä tavalla tulkittuna Piessakin olisi Tuonelan olentoja ellei suorastaan kuoleman haltija itse. Se olisi myyttisten hahmojen tärkein olento, mikä saattaisi selittää sen hallitseva asema kalliolla. [13][15]
Kalliolla on Piessan lisäksi 2,65 metriä pitkä monni, joka sijaitsee Piessan oikealla puolella. Sen vasemmalle puolelle on hakattu 2,56-metrinen saukko tai lisko. Monet kuviot nähneet asiantuntijat vakuuttavat saukon lähellä olevien joutsenien kuuluvan tähän pääryhmään. Tulkinnan mukaan ensin tehtiin joutsenet ja kolme suurta hahmoa. Vasta myöhemmin kenttään lisättiin isojen kuvioiden väliin pienemmät kuviot. [13]
Made on myyteissä vesimaailman isäntä ja siten hyvä haltija. Monissa kulttuureissa made on kielletty saalis, jonka tappamisesta seurasi kalaonnen menetys. Saukko tai lisko liittyy maanalaiseen maailmaan ja usein lisko on toiminut lähettiläänä tuonpuoleiseen. Saukolla on samantapainen rooli. Se on samalla myös paha haltija. Joutsen on myös kielletty saalis, sillä se osallistuu mahdollisesti kuoleman jälkeen sielun säilyttämiseen. [15]
Piessan ympäriltä tunnistaa helposti joutset, sammen, karhun, peurat, hirvet ja veneen. Tunnistamattomia tai tuhoutuneita kuvioitakin löytyy.[16] Yksi kuvio näyttää katkaistulta kuusen oksalta (III), joka on 60 cm pitkä. Pieni kuvio veneestä keihästetystä valaasta viitannee Vienanmeren valkovalaisiin (IV).[17] Toinen keihästys liittyy sampeen, johon mies on heittämässä toisen keihään (V).[18] [13]
Kladovets Nos
Besov-Nosin kylää ympäröivän niemen kolmas sijaitsee aivan Mustajoen suulla ja on yli kilometrin pituisen, Besov-Nosista alkavan, hiekkarannan eteläpäässä. Tämän Kladovets-niemekkeen kalliopinta on heikkoa ja lohkeilutta, mikä on tuhonnut osan kuvioista. Kuviota on 48 ja ne sijaitsevat lähes yhtenäisenä ryhmänä. Suurin osa niistä esittävät huolellisesti tehtyjä vesilintuja. Linnut on hakattu ääriviivallisina tai silhuettimaisina kuvioina, mutta lintujen suvut ovat tunnistettavissa sorsiksi, hanhiksi ja joutseniksi. [19]
Korkean veden aikana osa niemestä jää saareksi. Sieltä on löydetty muun muassa joutsenia, peuroja, kuun merkkejä ja hiihtävän ihmisen kuvio. [19]
Gaži Nos
Mustajoelta 1–2 km etelään sijaitsee niemi Gaži Nos, jonka eteläiseltä niemeltä löytyy kolme pientä kuvaryhmää. Niissä on yhteensä 13 piirrosta, jotka ovat muodoltaan kaavamaisia. [19]
Gurjin saaret
Suuremman saaren Bolšoi Gurji pohjoiskärjestä on löydetty 11 piirrosta. Ne esittävät peuroja, joutsenia, auringon- ja kuun merkkejä, venettä ja sen yhdeksää miehistön jäsentä, yhtä pitkähäntäistä eläintä ja kahta geometrista kuviota. [19]
Maly Gurjin saarelta on löydetty 12 piirrosta yhdessä ryhmässä. Kuviot ovat: nelijalkainen eläin, eläimiä ja lintuja, kolme juovikasta joutsenta, kaksi venekuviota, joissa on molemmissa 13 soutajaa, sekä harteikas mies, joka pitää käsiään ojennettuina kohti aurinkomerkkiä. [19]
Kuvien ikä
Kalliokuvien tekohetkeä ei voi määrittää piirroksia tutkimalla, joten niiden ikä määritetään epäsuorasti. Äänisellä, jossa ei tapahdu maankohoamisesta johtuvaa jatkuvaa rannansiirtymää, tämä on erityisen hankalaa. Esihistoriansa aikana järvi on maankohoamisesta johtuen kallistunut etelään päin, mutta sen vaikutukset vedenpinnan korkeuteen ovat vielä selvitystyön alla. Myös ilmaston sateisuus vaikuttaa vedenpinnan tasoon. Tiedetään, että Äänisen pinta on ollut matalammalla kuin nykyään ja välillä se on noussut jopa 3,2 metriä nykytasoa ylemmäksi. Kalliopiirrokset sijaitsevat rantakallioilla korkeintaan 2,62 metriä rannan yläpuolella. Niitä ei siten ole voitu tehdä korkean veden aikana. [1]
Ajoituksia haetaankin lähiseutujen muinaisia asuinpaikkoja ajoittamalla, koska tekijät asuivat ilmeisesti lähistöllä. Jo 1930-luvulla oli kaivettu esiin asuinpaikkoja ja sieltä oli tavattu kuoppa-kampa-koristeisia saviastian paloja. Asukkaiden oli siten oltava tulokkaita Oka-Volgajokien seuduilta. Tällä perusteella asutus, ja piirroksetkin, ajoitettiin 2000–1500 eaa. Myöhemmin ajoitusongelma aukaistiin uusien löytöjen takia, sillä vedenpinnan vaihteluiden takia asutusta löytyy myös sisämaasta, mutta hyvin eri ikäisenä. Joukossa on mesoliittista ja varhaiskampakeraamista asutusta, Peurasaaren- ja Poventsan kalmistojen käyttäjien asutusta sekä vielä pronssi- ja rautakautista asutusta. Ongelma ei vielä ratkennut tällä tavalla, koska kuka vain heistä on voinut hakata kuviot. [20]
Vuonna 1991 kalliokuvien asiantuntija R. Bednarik Australiasta kokeili eroosioon perustuvaa menetelmää. Suuren Piessan viereen on hakattu ortodoksisen risti 1400-luvulla. Bednarik vertasi ristin hakkausjäljen mikroeroosiota Pessin hakkausalueen eroosioon ja päätyi Piessan osalta ajoitukseen 2000 eaa. Koska Piessa on välillä ollut veden alla suojassa ilmassa tapahtuvalta eroosiolta noin 1000 vuotta, antaa A. Stoljar ajoitukseksi 3500–3000 eaa. [21]
Kuvakenttiä vertailemalla on todettu toiset kentät pitkäaikaisiksi ja toiset taas lyhytaikaisiksi. Voidaan esimerkiksi sanoa, että Karetski-, Peri- ja Besov Nosin kuvakentät ovat olleet pitkään käytössä. Niiltä löytyvät kaikki kuvatyypit ja ne sijaitsevat erilaisilla korkeuksilla vedenpinnasta. Korkeimmalla ja matalimmalla sijaitsevien kuvioiden ero on Karetskissa 2,57 metriä, 1,66 metriä Besov Nosilla ja 1,52 Peri Nos III:lla. Äänisen muilla kuvakentillä tämä korkeusero on keskimäärin 0,96 metriä. [1]
Maankohoaminen kallistaa Äänistä etelään päin, jolloin pohjoiset seudut nousevat vedestä ja eteläiset seudut uppoavat veteen. Siksi voidaan ajatella, että pohjoisessa Vodlajoen seudun rantakuviot olisivat nuorempia kuin eteläiset kuvakentät. Tätä tukee myös se, että Vodlan seudun piirroksista puuttuvat kuun- ja auringon merkit, jotka olivat ilmeisesti tärkeitä motiiveja aikakauden keskivaiheessa. [1]
Abram Stoljar esittää seuraavanlaisen kronikan. Äänisen kuvia alettiin piirtämään 4. vuosituhannen lopun 3. vuosituhannen keskivaiheen aikana. Aloituskuvat hakattiin Peri Nosiin, jossa Piessa sijoitettiin kallion halkeamaan ja saukko ja monni sen sivuille. Sitten syntyivät muut kuvat viereisille niemille Peri VI ja III ja Bessov Nosiin asti. Tältä kaudelta saivat alkunsa kuun- ja auringon merkit. Tämän jälkeen piirtäminen jatkui ja uusia kuvaryhmiä perustettiin aina 2000 eaa. asti. Kuvien piirtäminen laajeni lähiniemiin Karetskiin, Kladovetsiin, Gažiin sekä Gurjin saarille. Tälle ajalle on tyypillistä Äänisen alkuperäisväestön esineiden esiintyminen yhdessä uusien tulokkaiden Volosovon kulttuurin esineiden kanssa. Viimeisessä vaiheessa vesi tulvi Mustajoen ympäristössä, jolloin kuvakentät jäivät veden alle noin 1000 vuodeksi. Samalla ne unohtuivat lopullisesti, mutta uudet kuvakentät tehtiin Vodlajoen suuhun. Vedenpinnan laskiessa Vodlan kuvat jäävät kallioilla muita kuvia ylemmäksi. Viimeiset kuvat painottuivat aiheiltaan vesilintuihin ja erityisesti joutseneen. [22]
Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Autio, Eero| title = Karjalan kalliopiirrokset| location = Keuruu| publisher = Otava| year = 1981| id = ISBN 951-1-06537-8}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Poikalainen, Väino| title = Some Statistics about Rock-Carvings of Lake Onega| location = Tarto| publisher = FB and Media Group of LM| year = 1999| version = julkaisusta Mäetagused Vol.11| id = ISSN 1406-0949| language = Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.| format = [ online version] (pdf)| pages = 60-69}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Stoljar, Abram| title = Muinaiskarjala vaimuvara| location = Tarto| publisher = FB and Media Group of LM| year = 2000| version = julkaisusta Mäetagused Vol.17/18| id = ISSN 1406-9938| language = (in Estonian)| format = [ online version] (pdf)| pages = 76-120}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Zhulnikov, Alexander| title = Äänisen kalliopiirroksia| others = Translated by Kolomainen, Ljubov & Hidman, Johannes| location = Saarijärvi| publisher = Pohjoiskarjalan museo ja Kustannusyhtiö ILIAS Oy| year = 2009| version = (alkuteos Петроглифы Онежского Озера)| id = ISBN 978-951-5679-45-8}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Zhulnikov, Alexander| title = New Rock Carvings from the Peri Nos VI Cape on Lake Onega| location = Helsinki| publisher = Suomen arkeologinen seura ry.| year = 2010| version = julkaisussa Fennoscandia archaeologica XXVII| id = ISSN 0781-7126| language = Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.| format = [ online version] (pdf)| pages = 89-96}}
Viitteet

Aiheesta muualla
Citation error, replace with{{cite book| author = Lobanova, Nadezha| title = Karelian petroglyphs: problems of protection and reasonable use| location = Oulu| publisher = Oulun yliopisto| year = 2006| version = julkaisussa "People, material culture and enviroment in the north" (Studia humaniora ouluensia 1)| isbn = 951-42-8133-0| language = Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.| format = [ online version] (pdf)| pages = 171-182}}
Pomortzeff, Vova: , 2007
Bednarik, Robert G.:
Poikolainen, Väino: , 2002
Karjalan muinaisia nähtävyyksiä:  {{Country data {{{1}}}| flaglink/core
| variant =
| size =
| name =
| altlink =national rugby union team
| altvar =rugby union}}
Branko J. Hribovšek: , 2009 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
Luokka:Venäjän kalliopiirrokset
Luokka:Kivikausi
Luokka:Venäjän muinaisjäännökset
Luokka:Venäjän esihistoria
Luokka:Karjalan tasavalta
en:Lake Onega#Onega petroglyphs

Minkä ikäisiä ovat Äänisen kalliopiirrokset?


Sisäilmaongelmalla viitataan usein sisäilmaperäisiin terveydellisiin haittoihin tai viihtyvyyshaittoihin. Sisäilmaperäisten terveydellisten haittojen yhteydessä on käytetty myös termiä ”sairas rakennus” -oireyhtymä. Se tarkoittaa joukkoa erilaisia rakennuksessa koettuja oireita, jotka kehittyvät vähitellen ja häviävät tai lievenevät muualla. Sisäilmaongelma liitetään usein kosteus- ja homevaurioon, vaikka sisäilmaongelmalla voi olla muitakin syitä.[1]
Eduskunnan tarkastusvaliokunta tuli mietinnössään (2013) johtopäätökseen, että rakennusten kosteus- ja homevauriot lisäävät tilankäyttäjien terveysriskejä. Kosteus- ja homevaurioilla on ajallinen yhteys astman syntyyn ja pahenemiseen, hengitystieinfektioihin ja hengitystieoireiluun. Vaikka näyttö on vasta viitteellinen, hometutkimuksen mukaan on todennäköistä, että altistuminen kosteusvauriomikrobeille, muille mikrobiologisille tekijöille tai kemiallisille yhdisteille voi olla merkittävä oireilun aiheuttaja. Lisäksi vaurioiden ennaltaehkäisy ja oikein tehdyt korjaukset näyttävät vähentävän tilan käyttäjien sairastumisriskiä.  [2]
Viranomaisten toiminta
Rakennuksiin liittyvät terveyshaitat saivat laajempaa julkisuutta ensimmäisen kerran 1970-luvun lopulla, kun huomattiin että tilankäyttäjät raportoivat epäspesifejä oireita rakennuksiin liittyen. Maailman terveysjärjestö WHO julkaisi ensimmäisen arvionsa sairas rakennus -oireyhtymästä 1986, jolloin se arvioi terveydellisiä sisäilmaongelmia esiintyvän 10-30 % uusista toimistorakennuksista.[3] Eräät asiantuntijat suosittavat luopumista sairas rakennus -oireyhtymän käsitteestä sitä mukaa, kun ihmisten tuntemiin ongelmiin löytyy rakennukseen ja sen sisäilmaan liittyviä syitä. Olisi parempi puhua rakennukseen liittyvistä sairauksista, esimerkkinä kosteusvauriomikrobeille altistumisesta seurannut astma, formaldehydin aiheuttama silmätulehdus ja huonosta ilmanvaihdosta johtuva päänsärky.[4]
Suomen Lääkärilehti (7/2007) julkaisi ns. Majvik II -suosituksen "Kosteusvauriomikrobeihin liittyvien oireiden selvittely". Suosituksen laati asiantuntijaryhmä, johon kuului henkilöitä muun muassa Työterveyslaitoksesta, silloisesta Kansanterveyslaitoksesta (nyk. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos) sekä Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiristä. Vaikka Majvik II asiantuntijaryhmä piti ongelman mittakaavaa merkittävänä, sen mukaan julkisuudessa on esiintynyt pahoja ylilyöntejäkin, jotka ovat herättäneet ihmisissä liioiteltuja kosteus- ja "home"-pelkoja. Asiantuntijaryhmän mukaan kosteusvauriomikrobien lisäksi rakennusmateriaalit voivat hajotessaan kosteuden vaikutuksesta tuottaa kemiallisia hajoamistuotteita, jotka saattavat aiheuttaa oireita.[5]
Huolimatta lääkäreille suunnatusta ohjeistuksesta eduskunnan tarkastusvaliokunta totesi mietinnössään 2013, että rakennusten terveellisyyteen ei suhtauduta riittävällä vakavuudella. Oireilevien ja sairastuneiden potilaiden tutkimukset, hoito ja tuki ovat valiokunnan mielestä heikosti järjestettyjä. Monet sairastuneet ihmiset ovat kokeneet itsensä väliinputoajiksi ja huonosti kohdelluiksi. Valiokunta korostaakin potilaan asianmukaista hoitoa ja auttamisen tärkeyttä, vaikka aina ei löydetäkään oireille ja sairauksille lääketieteellisiä syitä. Ristiriitatilanteissa potilaan tarve saada hoitoa painaa valiokunnan mielestä enemmän kuin oireiden ja sairauden lääketieteellisten syiden tarkka selvittäminen. Valiokunnan mielestä tilanteen korjaamista auttaa jo sekin, jos ihmisille rehellisesti kerrotaan, mitä aihealueesta tällä hetkellä tiedetään ja mitä ei tiedetä.[2]
Helsingin seudun yliopistollisen keskussairaalan infektiosairauksien klinikan ylilääkärinä työskennellyt Professori Ville Valtonen kritisoi vuonna 2017 Kansaneläkelaitosta, suomalaisia vakuutusyhtiöitä ja Työterveyslaitosta siitä, että ne rikkovat lakia, kun eivät myönnä homesairaille heille kuuluvia lakisääteisiä etuuksia[6].
Sisäilmaongelma ja rakentaminen
Sisäilmaongelmien mittakaava on Suomessa kansantaloudellisesti merkittävä.[2] Eräs tähän johtaneista syistä on, että rakennuskannan todellista korjaustarvetta ei tunnisteta. Kosteus- ja homevaurioista aiheutuvia terveyshaittoja ja kansantaloudellisia menetyksiä ei ole kyetty vähentämään käytössä olevin keinoin, eikä uusien kosteusvaurioiden syntyä ole pystytty estämään. Rakentamisen laadussa ei ole tapahtunut parannusta ja rakennusten kunnossapidossa ja korjauskulttuurissa on edelleen merkittäviä puutteita. Kosteus- ja homevaurioiden ennaltaehkäisemiseen ja korjaamiseen sekä vaurioista aiheutuvien haittojen huomioimiseen on liittynyt monia puutteita ja koettuja epäkohtia, jotka vaikeuttavat ja hidastavat olennaisesti tilanteen korjaamista. Rakennusten terveelliseksi saamiseen liittyvät isot epäonnistumisen riskit, merkittävät tieto- ja tutkimustarpeet, asiantuntemuksen ja osaamisen puute sekä ongelmat käytetyissä menetelmissä ja toimintatavoissa.[2]
Sisäilmaongelman tunnistaminen mittauksin
Sosiaali- ja terveysministeriö suosittelee sisäilmaongelman tunnistamiseen Asumisterveysohjeen mukaisia menetelmiä. Ohjeessa on mainittu kemiallisten ja mikrobiologisten epäpuhtauksien määriä ja fysikaalisia oloja kuvaavia lukuja, joskaan ne eivät ole luonteeltaan sitovia. Ohjearvot perustuvat pääasiassa aikaisemmin terveydenhoitolain nojalla julkaistuihin suosituksiin, terveydensuojeluviranomaisten käytännön kokemuksiin, kansainvälisiin julkaisuihin sekä mikrobiologisilta ohjearvoiltaan erityisesti THL:n tutkimuksiin. STM toteaa, että terveyshaittaa ei yleensä aiheudu, kun mitatut olosuhteet asunnossa tai muussa oleskelutilassa ovat niiden mukaisia.[7] Toisaalta Työterveyslaitoksen teettämissä menetelmäartikkeleissa todetaan, ettei laitoksen käyttämiä mittausmenetelmiä voi käyttää terveysvaaran arvioinnissa.[8] Toisin sanoen sisäilmaongelmat nähdään käytännössä rakennuksen teknisenä kuntoarviona. Jos tekniset arvot eivät ylity, tilat luokitellaan viranomaistasolla käyttökelpoisiksi. Vaikka sisäilmaongelmaa pidetään ensisijaisesti terveyttä uhkaavana haittana,[9] terveydellisiä seurauksia ei voida osoittaa STM:n suosittelemilla menetelmillä rakennuksesta johtuviksi.
Sisäilmaongelmien tutkimusperinteet

Homeongelma
Sisäilmaongelmien tutkiminen aloitettiin nykyisessä Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksessa vuonna 1983.[10] Sisäilmaongelmia on tutkittu laitoksessa siis yli kolmenkymmenen vuoden ajan ensisijaisesti homeongelmana. Mahdollisesti pitkästä tutkimusperinteestä johtuen sisäilmaongelmat mielletään nykyäänkin homeesta johtuviksi ongelmiksi. Tutkimustyön tuloksena on ollut, että kosteusvaurioituneissa rakennuksissa mikrobit ovat erilaisia lajiltaan ja määrältään verrattuna vaurioitumattomiin rakennuksiin. Terveydelliset haitat on kyetty liittämään mikrobivaurioiden olemassaoloon ulkomaisissa tutkimuksissa.[11]  Tutkijat ovat hakeneet oireilun syytä homeiden lisäksi materiaaliemissioista ja allergeeneista.[12]
Allergeenit ja tavanomaiset ärsykkeet
HYKS:n iho- ja allergiasairaalan yhteyteen perustettiin vuonna 1995 sisäilmapoliklinikka. Sinne alettiin ohjata yliherkkyyksistä kärsiviä potilaita, joiden terveysoireiden syyksi epäiltiin koti- tai työympäristöä. Kotikäynneillä havaitut yleisimmät löydökset ovat vahvistaneet käsitystä, etteivät ihmiset yleensä osaa tunnistaa asumis- ja työympäristössä ilmeneviä tavanomaisia ärsykkeitä eivätkä näin ollen myöskään korjata niitä. Kotikäyntien perusteella yleisimmät löydökset olivat puutteellinen ilmanvaihto (82 % tapauksista), kosteus- ja homevauriot (62 %), sisustus- ja materiaaliongelma (57 %), tupakointi (30 %) ja lemmikkieläimet (29 %).[13]
VOC-ongelma
Tiedetään, että kosteusvaurioituminen voi käynnistää materiaalin kemiallisen hajoamisen ja että uudet materiaalit saattavat toimia sisäilman haitta-aineiden päästölähteinä. Työterveyslaitos on julkaissut erilaisia sisäilman viitearvoja haihtuville orgaanisille yhdisteille (VOC-yhdisteet). Näitä ovat muun muassa ammoniakki ja formaldehydi. Viitearvojen ylittyminen tulkitaan epätavalliseksi VOC-aineen lähteeksi, eikä niitä voi käyttää terveysriskin arvioinnissa.[14]
Toksisuusongelma
Home- ja VOC-tutkimusten ideana on ollut löytää yksittäisiä altisteita, joiden terveysvaikutuksia voitaisiin tutkia. Toisaalta tiedetään, että hengitettävä sisäilma on aina monimutkainen seos eri lähteistä peräisin olevia yhdisteitä, joiden pitoisuudet vaihtelevat. Näiden aineiden yhteisvaikutukset voivat olla ennalta arvaamattomia, sillä samanaikainen altistuminen pienillekin pitoisuuksille useita toksisia yhdisteitä voi johtaa vakavampiin terveyshaittoihin kuin mitä nämä aineet yksinään aiheuttavat.[15] Koska yksittäisten aineiden mittaaminen ei useinkaan voi johtaa terveysperusteisiin tulkintoihin, on lähdetty tutkimaan solukokeilla vasteperusteista toksisuutta huonepöly- ja ilmanäytteistä. Professori Salkinoja-Salosen tutkimusryhmässä onkin onnistuttu erottelemaan valituskohteet terveistä kohteista toksisuusmittausten avulla.[16]
Toksisuuden tutkimista varten perustettiin ToxTest-hanke vuonna 2010. Hankkeen lopputulos oli, että tutkimusryhmät jäivät erimielisiksi lopputulosten tulkinnasta. Viidestä tutkimusryhmästä kaksi julkaisi tuloksensa, kolme jätti raportoimatta. Lisäksi tulokset analysoinut tutkimusryhmä jätti raportoimatta oleellista tietoa muun muassa viitearvojen määrityksistä ja muista korrelaatiotulkinnan kannalta välttämättömistä tiedoista. Täten ulkopuoliset tahot eivät käytännössä ole päässeet arvioimaan menetelmän onnistumista.[17]

Lähteet

Luokka:Rakennustekniikka
Luokka:Terveys
Luokka:Ympäristötoksikologia
Luokka:Sisäympäristön toksikologia


Crash Bandicoot on tasohyppelypelisarja. Pelin päähahmo on Crash Bandicoot, jonka vastustaja on tohtori Neo Cortex.
Pelit
Crash Bandicoot on esiintynyt useammassa PlayStation-pelissä, joista ensimmäinen, Crash Bandicoot ilmestyi vuonna 1996. Peli myi pian yli miljoonan ja sai osakseen hyviä arvosteluja. Sen takia se sai pian jatko-osan Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Back vuonna 1997. Kun Crash-sarja oli ylittänyt viiden miljoonan myyntirajan, kehitettiin kolmas osa, Crash Bandicoot 3: Warped vuonna 1998. Tämän jälkeen Crashin suosiota haluttiin hyödyntää myös ajopeleissä. Crash Team Racing ilmestyi vuonna 1999. Nämä kaikki pelit julkaistiin yksinoikeudella PlayStationille. Ennen siirtymistä PlayStation 2:lle ja muille konsoleille, julkaistiin PlayStationille vielä Crash Bash, joka oli kokoelma helposti omaksuttavia minipelejä.
Ensimmäinen PlayStation 2:lle ilmestynyt Crash Bandicoot -peli oli vuonna 2001 julkaistu Crash Bandicoot: Wrath of Cortex, jossa Crash kohtaa ensimmäistä kertaa uuden vihollisensa (ja tulevan ystävän) Crunch Bandicootin, tohtori Neo Cortexin luoman kätyrin. Wrath of Cortexin jälkeen vuonna 2003 julkaistu Crash Nitro Kart oli ensimmäinen Crash Bandicoot -ajopeli PlayStation 2:lle.
Vuonna 2004 julkaistiin Crash Twinsanity. Pelin päävastustajana ei tällä kertaa olekaan Cortex, vaan ns. Pahat Kaksoset (Evil Twins). He aikovat käyttää niin sanottuja wumpa-hedelmiä ilkeän teknologiansa polttoaineena, joka tuhoaisi elämän Crashin kotisaaren lisäksi myös saaren lähellä olevilta kahdelta saarelta. Pysäyttääkseen kaksoset Crashin on liittouduttava Neo Cortexin kanssa. Crash ja Cortex usein myös tappelevat keskenään. Pelattavissa ovat myös Neo Cortex ja hänen siskontyttönsä Nina Cortex.
Cortex Chaosin oli tarkoitus olla jatko-osa Crash Twinsanitylle (2005), joka keskittyisi enemmän Cortexin tarinaan, mutta Crash-sarjan kehittäjät vaihtui ja peli peruttiin. Cortex Chaos ei päässyt konseptisuunnitelmasta pidemmälle.
Vuonna 2005 julkaistu Crash Tag Team Racing on kolmas Crash Bandicoot -sarjan ajopeli. Pelissä autot voivat yhdistyä kaksoisautoksi, jolloin toinen kuljettajista voi ajaa toisen tulittaessa muita kilpailijoita erilaisilla aseilla. Pelissä ajeluun yhdisteltiin myös tasoloikkaosuuksia. Siinä voi myös etsiä videoita ja timantteja (diamonds).
Vuoden 2006 lopulla Nintendo DS:lle julkaistu Crash Boom Bang! on lautapelimainen ja koostuu minipeleistä.
Crash Online on Crash-peli, joka saatujen tietojen mukaan olisi julkaistu vuonna 2007 ainoastaan tietokoneille ja vain Kiinassa. Peli on vaporware, koska sitä ei ole koskaan virallisesti peruttu.
Crash of the Titans julkaistiin vuoden 2007 loppupuolella. Peli on tyypiltään toimintapeli ja tasohyppely. Peli on ensimmäinen suomen kielelle käännetty Crash-peli. Sitä voi myös pelata muillakin kielillä, kuten englannilla ja saksalla.
Crash Nitro Kart 2 julkaistiin vuoden 2008 puolivälissä mobiilialustoille. Se on neljäs Crash-ajopeli. Pelissä on uusi hahmo, joka on Yaya-panda. Pelin radat on otettu suoraan Crash Tag Team Racing -pelistä, vaikka ”clashing”-tekniikkaa ei pelissä olekaan.
Crash: Mind Over Mutant julkaistiin vuoden 2008 loppupuolella. Se on Crash of the Titans -pelin jatko-osa. Pelin Wiin ja Xbox 360:n versioissa voi ohjata myös Cocoa. Tämäkin peli julkaistiin myös suomenkielisenä. Päävastus on Neo Cortex.
Crash Team Racing 2010 oli Activisionin kehittämä ajopeli, jota oli tarkoitus julkaista vuonna 2010, mutta peli peruttiin. Kuitenkin pelin prototyypistä on kuvia ja videoita.
Crash Nitro Kartista, Crash Twinsanitystä, Crash Tag Team Racingista, Crash Boom Bangista ja Crash of the Titansista on myös puhelinversiot.
Vuoden 2016 E3-messuilla julkistettiin, että kolme ensimmäistä Crash Bandicoot -peliä saavat parannellut uudelleenjulkaisut PlayStation 4:lle vuonna 2017[1][2]. Samalla ilmoitettiin, että Crash on pelattava hahmo pelissä Skylanders: Imaginators[1]. Kaksi viikkoa Skylanders Imaginatorsin julkaisun jälkeen Netflixissä julkaistiin uusi sarja Skylanders Akatemia, jonka ensimmäisen tuotantokauden kymmenennessä ja yhdennessätoista jaksoissa Crash teki vierasesiintymisensä.
Pelisarja

Lähteet

Luokka:Videopelisarjat
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit

Kuinka monta versiota Crash Bandicoot pelistä on julkaistu?


The Vampire Diaries on L. J. Smithin kirjoittama nuorille suunnattu vampyyriaiheinen kauhukirjasarja. Tarina keskittyy Elena Gilbertiin, high school -oppilaaseen, joka rakastuu vampyyriveljeksiin. Sarjan alkuperäinen trilogia julkaistiin vuonna 1991, mutta lukijoiden painostuksen vuoksi Smith kirjoitti sarjaan neljännen osan The Dark Reunion, joka julkaistiin seuraavana vuonna. Useiden vuosien jälkeen L. J. Smith julkaisi vuonna 1998 sarjaa jatkavan uuden sisartrilogian; The Vampire Diaries: The Return, joka kertoo tarinaa Damonin näkökulmasta. Trilogia koostuu romaaneista The Return: Nightfall, (10. tammikuuta 2009), The Return: Shadow Souls (16. toukokuuta 2010) ja The Return: Midnight (15. maaliskuuta 2011).
L. J. Smith on äskettäin allekirjoittanut sopimuksen toiseen Vampyyripäiväkirja trilogiaan. Tulevan sarjan ensimmäisen kirjan nimi tulee olemaan Phantom.[1] Seuraavien trilogian osien nimiksi on alustavasti annettu Evensong ja Eternity. Smith on kertonut uusien kirjojen keskittyvän Elenaan ja tämän ystäviin collegessa.
The Vampire Diaries -kirjasarjan pohjalta on tehty samanniminen televisiosarja, jonka esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 10. syyskuuta 2009 ja Suomessa 12. elokuuta 2010.[2]
Juoni

The Awakening
Elena Gilbert on Robert E. Lee high schoolin kaunein ja suosituin tyttö. Vanhempiensa kuoleman jälkeen Elena aloittaa senior-vuotensa koulussa ja haluaa olla paras kaikessa. Kun Elena huomaa komean uuden oppilaan, Stefan Salvatoren, Elena haluaa tämän omakseen. Stefan kuitenkin välttelee Elenaa kuin tarttuvaa tautia, ilman syytä.
Kuukausien välttelyn jälkeen Stefan pelastaa Elenan Tyler Smallwoodin kynsistä Homecoming Dance-tanssiaisten iltana. Stefan vie Elenan kotiinsa ja pian pari jakaakin ensisuudelmansa. Parin rakastuessa, Fell's Churchin kaupunkia terrorisoi arvoitukselliset ja kauhistuttavat "eläinhyökkäykset".  Liian pian Elenan ja Stefanin rakkaus kohtaa suuren vihollisen: kaikki pitävät Stefania hyökkäysten aiheuttajana.
Kun Elena yrittää lähennellä Stefania, hän saa selville Stefanin synkän salaisuuden: Stefan on vampyyri, joka syntyi Italian renessanssin aikana 1500-luvun lopulla. Stefan ei kuitenkaan ole murhaaja, vaan syyllinen on hänen pirullinen veljensä Damon Salvatore, joka elää tehdäkseen Stefanin elämästä kurjan. Veljekset muutti vampyyreiksi keimaileva saksalainen Katherine, jota he molemmat rakastivat. Katherine lähetettiin asumaan Stefanin ja Damonin perheen luo toipumaan "sairaudesta". Kun Stefan ja Damon riitelivät Katherinesta ja pyysivät tätä valitsemaan toisen. Seuraavana aamuna Katherinen mekko ja sormus löydettiin tuhkakasasta puun alta. Damon ja Stefan alkoivat tapella ja lopulta tappoivat toisensa. Myöhemmin he heräsivät haudasta. Syy miksi Stefan oli aluksi vältellyt Elenaa oli se, että Elena muistutti niin paljon Katherinea. Samasta syystä Damon alkoi myös tavoitella Elenaa.
Damonin viettelytavat olivat pelottavan romanttisia: hän seurasi Elenaa variksen muodossa ja tunkeutui tämän uniin. Elena kuitenkin torjuu Damonin lähentelyn ja pysyy lojaalina Stefanille.
Elenan torjunta vihastuttaa Damonin. Raivon kourissa hän yllyttää Stefanin tappeluun.
Taistelun jälkimainingeissa Stefan katoaa. Fell's Churchin asukkaat uskovat katoamisen kertovan, että Stefan on hyökkäysten takana. Elena on kuitenkin varma siitä mitä oikeasti tapahtui. Hän ajattelee Damonin olevan vastuussa Stefanin katoamisesta ja tietää Stefanin olevan suuressa vaarassa.
The Struggle
The Awakening kirjaa seuraten, Elena lähestyy Damonia Stefanin olinpaikkaa koskien. Mutta Elenan torjuessa Damonin romanttiset lähentely-yritykset, Damon kieltäytyy auttamasta Stefanin löytämisessä. Elenan täytyy kääntyä parhaiden ystäviensä, Bonnie McCulloughin ja Meredith Sulezin puoleen. Bonnie, joka uskoo omaavansa psyykkisiä voimia, käyttää taikaa jäljittääkseen Stefanin. Tytöt saavat selville, että Stefan on loukussa kaivon pohjalla, ja kuolemaisillaan. Stefanin pelastuksen jälkeen, Elena tarjoaa tälle omaa vertaan, jotta tämä paranisi.
Kaupunki uskoo yhä, että Stefan on hirveiden hyökkäysten aiheuttaja ja niinpä Stefan joutuu vielä pelastuksensa jälkeen kohtamaan kaupungin vihamielisyyden. Kaupungin muistopäivän lähestyessä, Elena tavoittaa murtumispisteensä.
Elenan vihollinen, Caroline Forbes varasti Elenan päiväkirjan. Elena vuodatti kaikki salaisuutensa päiväkirjaansa, ja sen sisältö voidaan tulkita todisteksi Stefanin väkivaltaisiin rikoksiin. Huolissaan Stefanin henkisestä hyvinvoinnista, Elena pyytää ystäviensä apua päiväkirjan takaisin saamiseen. Bonnie, Meredith ja Elena murtautuvat Carolinen taloon etsiäkseen päiväkirjaa, ilman menestystä. Carolinen perheen palatessa kotiin Elena eksyy toisista tytöistä ja on pudota ikkunasta kun Damon vetää tämän turvaan. Damon tarjoaa apuaan kirjan etsimiseen - jos Elena antaa tälle vertaan vastalahjaksi. Elena kieltäytyy.
Vampyyrit voivat astua talon sisälle vain jos heidät kutsutaan sisään ja sen jälkeen he voivat tulla ja mennä oman mielensä mukaan. Päästäkseen Elenan kotiin, Damon saa Elenan sedän Robertin kutsumaan itsensä kiitospäivänpäivälliselle. Myöhemmin samana iltana Elena kuulee Damonin murtautuvan talon sisälle. Elena kuitenkin tietää olevansa turvassa, sillä hänen huoneensa on talon vanhemmassa osassa (puolet Elenan kodista paloi satoja vuosia sitten ja rakennettiin uudelleen). Mutta Damonin uhatessa Elenan pikkusiskoa, Elena uhraa itsensä. Damon painostaa Elenan verien vaihtoon.
Pian Elena kertoo Stefanille päiväkirjastaan. Stefan kertoo Elenalle, että vaikka Caroline paljastaisikin Elenan päiväkirjan sisällön koko kaupungille, Stefan ei pakene ja taistelee syyttömyytensä vuoksi, koska hän rakastaa Elenaa. Stefan kosii Elenaa ja he vaihtavat veriä.
Kaupungin muistopäivänä Elena ja hänen ystävänsä tekevät parhaansa varastaakseen Elenan päiväkirjan, mutta heidän yrityksensä on hyödytön. Kun Caroline aikoo lukea otteen Elenan päiväkirjasta selviää, että päiväkirjoja on vaihdettu - Caroline on aikomassa lukea omaa päiväkirjaansa. Damon varasti Elenan kirjan takaisin.
Damon hyväksyy omahyväisesti Elenan kiitoksen, mutta hänen mielihyvänsä muuttuu pian vihaksi kun hän kuulee Elenan kihlauksesta. Elenan täti ja setä eivät myöskään ole asiasta innoissaan. Turhautuessaan heidän reaktioihinsa, Elena syöksyy ulos, lainaten ystävänsä autoa.
Elena ajaa vihaisesti Stefanin asunnolle, mutta päästyään perille, Stefan ei ole kotona ja säätilassa on jotain outoa. Elena ajattelee Damonin voimien olevan vastuussa. Mutta säätila muuttuu armottomammaksi ja se haluaa Elenan kuolevan... Elena tuntee jonkin vaanivan pimeässä. Hän palaa takaisin autolleen ja yrittää ylittää virtaavan veden, jonka hän uskoo pitävän itsensä turvassa. Silta kuitenkin rikkoutuu ja Elena joutuu veden varaan. Hän hukkuu autoon.
Stefan, Bonnie ja Meredith löytävät Elenan kuolleena joesta. Stefan jättää hänet pajupuun alle ja lähtee etsimään Damonia, uskoen tämän olevan vastuussa Elenan kuolemasta. Elena kuitenkin herää vampyyrinä juotuaan aikaisemmin tarpeeksi Stefanin ja Damonin verta aloittaakseen muutoksen.
The Fury
Kirjan alussa juuri "muutettu" Elena katselee Damonin ja Stefanin taistelua. Hän ei kuitenkaan tunnista veljeksiä hämmentyneen tilansa vuoksi, mutta pian hän tajuaa rakastamansa henkilön olevan pulassa ja tarvitsevan häntä.
Lukijaa johdatetaan uskomaan, että Elena viittaa Stefaniin, jonka kanssa tällä on intohimoinen suhde. Elena kuitenkin hyökkää tämän kimppuun aikoen tappaa Stefanin, tämän satutettua Damonia. Tunnistettuaan Elenan, Stefan ei taistele vastaan vaan antaa tämän purra itseään. Damon kuitenkin lopulta käskee Elenaa lopettamaan ja vie tämän etsimään ihmisverta. Stefan on huolissaan mahdollisista uusista ihmisruumiista, mutta tietää että Elenan täytyy juoda ihmisverta suorittaakseen muutoksen loppuun. Stefan selittää Mattille mitä Elenalle on tapahtunut, jolloin Matt antaa Elenan juoda omaa vertaan.
Myöhemmin Damon piilottaa Elenan Alaric Saltzmanin ullakolle ja levättyään hänen muistonsakin alkavat palata. Elena on surullinen hyökkäämisestään Stefanin kimppuun ja livahtaa ulos Alaricin talosta kuultuaan keskustelun joka viittaa siihen, ettei historian opettaja ole sitä miltä vaikuttaa. Yrittäessään sulattaa kaiken uuden tiedon, Elena kävelee keskelle omaa muistotilaisuuttaan. Hänen kokemansa suuri ahdistus tuo paikalle myös Stefanin ja Damonin. Stefan on helpottunut huomatessaan Elenan muistavan heidän rakkautensa ja Damon on raivoissaan. Kolmikko kuitenkin hämmentyy huomatessaan kaupungin asukkaiden lemmikkikoirien oudon käytöksen. Koirat istuvat, kuin odottaen käskyä, kunnes erään koiran omistaja yrittää lähestyä koiraansa, jolloin lauma hyökkää tämän kimppuun. Stefan kuitenkin pelastaa tämän.
Uudet oudot tapahtumat johtavata kolme vampyyriä, Bonnien, Meredithi, Mattin ja Alaricin avulla selvittämään, ett Voima joka pakotti Elenan pois sillalta on yhä kaupungissa ja että sen kohteena ovat erityisesti kaikki Elenan rakkaat. Selviää, että Katherine, vampyyri joka muutti Damonin ja Stefanin, lavasti oman kuolemansa 500 vuotta aikaisemmin yrittäessään saada veljekset lähentymään. Hänen suunnitelmansa kuitenkin epäonnistui ja vielä enemmän toisiaan vihaavat veljekset päätyivät tappamaan toisensa. Katherine oli raivoissaan veljesten kaunasta, joten hän pakeni itsensä muuttaneen vampyyrin, Klausin luo. Katherine sai yhä enemmän voimia ja muuttui hyvin epävakaaksi, tappaen oppi-isänsä Klausin. Lopulta Elena unohtaa vihansa Damonia kohtaan saadessaan selville, ettei tämä ole paha vaan erilainen.
Katherine sai tietää Stefanin rakastuneen Elenaan. Kateudesta hän juoni kostoa, aloittaen Stefanin systemaattisesta kidutuksesta. Lopulta hän sai Damonin, Stefanin ja Elenan sidottuina maanalaiseen kryptaan, jossa hän aikoi kiduttaa ja lopulta paljastaa heidät auringolle. Katherinen  miettiessä parhainta järjestystä ja metodia heidän tappamiselleen, Elena saa itsensä irti köysistä ja pakottaa Katherinen kohtaamaan auringon valon otettuaan tämän suojaavan korun ensin itselleen. Elena pitää Katherina valossa kunnes tämä murenee tuhkaksi. Koska Katherine oli aikaisemmin ottanut Elenan suojaavan sormuksen, myös Elena paloi pahoin auringossa. Stefan vetää Elenan takaisin varjoihin, mutta liian myöhään; Elena kuolee Stefanin käsivarsille saatuaan ensin Stefanin lupaamaan pitää hyvää huolta Damonista. Kirja loppuu Bonnien päiväkirja merkintään, jossa hän myöntää ettei Elena ollut täydellinen eikä pyhimys, mutta hän teki ratkaisevan uhrauksen pelastaakseen kaupungin.
The Dark Reunion
Bonnie näkee unia Elenasta Toisessaa maailmassa, mutta unet muuttuvat pian pelottaviksi. Voiman lähde on soluttautunut Fells Churchin kaupunkiin, jolloin kaupungin asukkaat ovat vaarassa. Tietämättä mitä tehdä Meredith, Matt ja Bonnie käyttävät kutsumisloitsua ottaakseen yhteyttä Stefaniin ja Damoniin - mutta kummalla puolella Damon on? Romaani laajentaa käsitystä Bonniesta ja Meredithistä hahmoina Bonnien ottaessa paikan kertojana kirjoittaessaan päiväkirjaansa. Hänen ja Matt Honeycuttin välille syntyy myös mahdollinen suhde. Tutkiessaan kirjoja kirjastossa, Stefan tajuaa Tyler Smallwoodin olevan ihmissusi. He muodostavat suunnitelman houkutella Tyler hautausmaalle. Uhatessaan tätä, Tyler paljastaa hätkähdyttävää tietoa tappajasta. He saavat selville, että Klaus, vampyyri joka muutti Katherinen vampyyriksi, on tappaja ja ottanut Carolinen vangikseen. Nelikko saa selville Meredithin hullulta isoisältä, että ainoa asia mikä voi heikentää Klausia on valkosaarni. Klaus tekee sopimuksen Stefanin kanssa "Tule yksin tai tyttö kuolee." Bonnie, Meredith ja Matt yrittävät saada Stefanin juomaan heidän vertaan ennen lähtöään tehdäkseen tästä vahvemman, mutta Stefan kieltäytyy ja kieltää heitä seuraamasta. He kuitenkin sivuuttavat hänen käskynsä ja seuraavat. He näkevät Stefanin valkosaarnikeppi kädessään ja Bonnie tajuaa kaiken olevan ansaa ja huutaa Stefanille, ennen kuin tämä loukkaantuu. Pian syttyykin tappelu vanhalla Francherin paikalla syvällä Vanhassa metsässä. Stefan, Matt, Meredith ja Bonnie ovat häviämässä taistelun ja Stefan on kuoleman partaalla. Damon kuitenkin ilmestyy paikalle ja todistaa lojaaliutensa yrittäessään tappaa Klausin. Vaikka Klaus onkin pahasti loukkaantunut hän onnistuu haavoittamaan Damonia. Bonnie huutaa apuun Elenaa. Elena ilmestyy mukanaa hehkuva usva sisällissodan sotilaiden henkiä, jotka taistelivat ja kuolivat Fell's Churchin kaupungissa. He hyökkäävät Klausin kimppuun ja vievät tämän pois. Loppu onkin erittäin yllättävä Elenan ystäville tämän melkein lähtiessä ikuisiksi ajoiksi, mutta saaden kuitenkin mahdollisuuden palata takaisin. Elena päättää haluta elää.
The Return: Nightfall
Elenan uhrattua itsensä pelastaakseen vampyyriveljekset, jotka rakastivat häntä -komean Stefanin ja vaarallisen Damonin- hänelle myönnettiin kohtalo kuoleman takaa kunnes voimakas yliluonnollinen voima veti hänet takaisin. Nyt Elena on vain ihminen. Hänellä on voimia ja lahjoja, jotka hän sai elämänsä jälkeen ja hänen verensä sykkii musertavalla ja ainutlaatuisella voimalla, joka tekee hänen verestään vastustamattoman kaikille vampyyreille. Stefan haluaa löytää keinon pitää Elena turvassa, jotta he voivat elää yhdessä. Mutta Fell's Churchin kaupunki on jälleen vaarassa. Kaksi taianomaista kettuhenkeä, nimeltä Shinichi ja Misao ovat saapuneet kaupunkiin. Nämä kaksi olentoa, joita kutsutaan Kitsuneiksi saavat Damonin valtaansa, käyttäen Malachia, jolla he saavat tämän ruumiin valtaansa. Heidän vaikutuksestaan Stefan houkutellaan pois kaupungista kuolevaisuuden houkutuksella. Hän jättää viestin Elenan tietokoneelle selittäen tälle syyt lähtöönsä. Hän aikoo tappaa itsensä ja käskee luottaa ystäviinsä kunnes hän palaa. Damon, Malachin ja Kitsunen vallan alla, muuttaa viestin sanoman, että Stefan ei aio palata ja jättää Damonin tämän suojeliaksi. Myöhemmin Matt saa tietää Damonin muuttaneen viestiä tietokoneen tiedostojen avulla. Saatuaan selville, että Damon muuttanut viestiä he yrittävät selvittää miksi ja saavat tietää että hän on ollut koko ajan Malachin vallassa. Elena auttaa Damonia muistama kuka tämä oikeasti on, vetämällä Malachin tämän sisältä. Kun he kaksi kohtaavat Kitsunen, Shinichi suostuu kertomaan heille paikan, jossa Stefan on vankina vain jos hän saa poistaa kaikki Damonin viimeisimmät muistot Elenan kanssa vietetystä ajasta. He suostuvat. Vasta Shinichin poistettua muistot, Elena tajuaa miksi tämä oli niin kova hinta maksaa. Damon unohtaa oman katumuksensa ja heidän ystävyytensä sekä liittoutumisen Elenan, Bonnien, Meredithin ja Mattin kanssa. Kirjan lopussa Damon, Elena ja Matt ajavat etsimään Stefania.
The Return: Shadow Souls
Demonihenget ovat vanginneet Stefanin Pimeään ulottuvuuteen, jossa ihmisorjat palvelevat vapaana vaeltavia vampyyreita ja demoneja.
Vapauttaakseen vampyyrirakkaansa Elena Gilbertin on soluttauduttava tuohon pimeään maailmaan ja pyydettävä oppaakseen veljeään vihaavan Damonin.
Fell´s Chrussissa Elenan ystävät, Bonnie ja Meredith, ovat saaneet selville erittäin arvokasta tietoa. He seuraavat Elenaa Pimeään ulottuvuuteen ja joutuvat vaarallisimpaan seikkailuun.
Vaikka Damon himoitsee Elenan ruumista kuin sieluakin, Elena uskoo itsensä tämän käsiin. Mikään ei estäisi Elenaa pelastamasta Stefania.
Ei edes se, että hän tuntee päivä päivältä enemmän vetoa vaaralliseen Damoniin.
Elenan on pian päätettävä kumman hän oikeasti veljeksistä haluaa.
The Return: Midnight
Vampyyrikolmiodraama saa loppuhuipentumansa tässä The Vampire Diaries kirjasarjan viimisessä osassa. Elena Gilbert palaa pimeästä ulottuvuudesta, pelastettuaan vampyyripoikaystävänsä Stefanin. Stefanin pelastuksella oli epätavalliset seuraukset: Stefanin vampyyri veli, Damon muuttui ihmiseksi. Kolmikon täytyy tämän yllättävän käänteen ohella selvitä Fell's Churchin kaupungin vallanneista demoneista. Meredith tekee kammottavan löydön taustatutkimuksissaan ja Bonnie saa oudon kokemuksen, joka saattaan selittää kaiken hävityksen joka on meneillään. Matt kohtaa Carolinen ja samaan aikaan Elenan täytyy kohdata elämänsä tärkein kysymys: kenen vierelle hän oikeasti kuuluu? Stefanin vai Damonin? Vaikka kuinka pimeaä yö onkin, aina on onnellinen loppu. Keskiyö vie Elenan, Stefanin ja Damonin.

Kirja saatavilla maaliskuussa 2011
The Spirit Hunter: Phantom
Juonta ei ole vielä julkaistu.
The Spirit Hunter: Evensong
Juonta ei ole vielä julkaistu.
The Spirit Hunter: Eternity
Juonta ei ole vielä julkaistu.
TV-sarjan tie-in kirjat
Seuraavat kirjat ovat tie-in kirjoja Vampyyripäiväkirjat televisiosarjalle, eivätkä ole L. J. Smithin kirjoittamia.
Stefan's Diaries: Origins

Sisällisodan aikaan, loisteliaan kartanon tiloille, valtaviin rikkauksiin ja kuolettaviin salaisuuksiin sijoittuvat teos kertoo kolmesta nuoresta, jotka joutuvat polttavaan kolmiodraamaan, joka kestää ikuisuuden.
Stefan ja Damon Salvatore ovat erottamattomat, kunnes he taapavat hurmaavan ja mysteerisen Katherinen, naisen joka kääntää heidän elämänsä ylösalaisin. Veljekset muuttuvat vihollisiksi ja kilpailevat Katherinen huomiosta, saadakseen vain selville tämän loisteliaan silkin ja kimaltelevien korujen kätkevän alleen synkän salaisuuden: Katherine on vampyyri. Ja hän aikoo muuttaa molemmat veljekset vampyyreiksi voidakseen olla heidän kanssaan - ikuisesti.
Kirja saatavilla 2. marraskuuta 2010.
Kirjan kannessa Stefanin kasvot.
Stefan's Diaries: Bloodlust
Stefan ja Damon Salvatore ovat nyt vampyyreitä ja heidän täytyy kestää kohtalonsa seuraukset. He pakenevat pienestä kotikaupungistaan Mystic Fallsista, jonka vampyyrien metsästäjät ovat vallanneet ja matkustavat New Orleansiin. Stefanin paljastaessa voimansa, Damon jatkaa Katherinen suremista. Mutta New Orleans tarjoaa houkutuksia ja vaaroja. Stefan rakastuu ihmiseen ja hänen tahdonvoimansa joutuu koetukselle. Damon päätyy pahan valtaamaksi, sadistiseksi vampyyrisaalistajaksi. Stefan tietää, että hänen täytyy pelastaa veljensä, mutta maksaako se hänen uuden rakkautensa?
Kirja saatavilla 4. tammikuuta 2011.
Kirjan kannessa Damonin kasvot.
Stefan's Diaries: The Craving
Stefan Salvatore on vihdoin hyväksynyt vampyyriytensä viimekuukausien selvitettyä hänen päänsä ja verenhimon laannuttua. Hän matkustaa New York Cityyn aloittaakseen uuden elämän, jossa hänen ei tarvitsisi tappaa ihmisiä selviytyäkseen. Sen sijaan Stefan ruokkii itsensä Keskuspuiston eläimillä. Mutta hiljaiselo, jonka Stefan kuvitteli loppuu hänen törmätessään veljeensä Damoniin, joka on vakuuttanut New Yorkin hienostopiireille olevansa Italian kuninkaallisten sukua. Stefanin yrittäessä saavuttaa ihmisyyttään, Damon menettää täysin omansa. Stefan tekee mitä tahansa suojellakseen Damonia itseltään, mutta lähistöllä on myös toinen vihollinen: vampyyri, joka hamuaa kostoa kuolemasta, josta vastuussa ovat Salvatoren veljekset. Stefanin ja Damonin täytyy toimia yhdessä voittaakseen tähän asti pahimman vihollisensa.
Kirja saatavilla 3. toukokuuta 2011.
Kansikuvaa ei vielä julkaistu.

Henkilöt
Elena Gilbert: Kirjasarjassa viitataan alituisesti Elenan näyttävän aivan enkeliltä. Hän on kaunis, hoikka, kalpea ja hänellä on pitkät vaaleat hiukset sekä siniset, "lapis Lazulin"(lasuuri kiven) väriset silmät. Elenan vanhemmat kuolivat auto-onnettomuudessa, jonka jälkeen hän muutti tätinsä Judithin luo asumaan. Kirjasarjan aikana Elena muuttuu 'jääkuningattaresta' avarakatseisemmaksi ihmiseksi. Bonnie kommentoi Elenan päiväkirjaan Elenan ensimmäisen kuoleman jälkeen tämän olleen kaukana täydellisestä ja vaikkei hän koskaan ollutkaan enkeli, hän kuoli hyvänä ihmisenä. Elena eroaa Matt Honeycuttista koulun alkaessa, tuntien että tästä on tullut enemmän kuin yksi hänen monista kierrätettävistä poikaystävistään; Elena rakastaa tätä kuin ystävää tai veljeä. Elena on hyvä johtamaan ja aloittamaan toimintaa, mutta voi olla yliaggressiivinen. Elena on rakastunut Stefan Salvatoreen vaikka huomaa omaavansa tunteita myös Damonia kohtaan. Aluksi Stefan yritti olla huomioimatta Elenaa, koska tämä näyttää aivan Stefanin entiseltä tyttöystävältä Katherinelta, vaikka pian tajuaakin ettei heissä ole mitään samaa. Elenalle maine koulussa on tärkeää, joten hän keksii itselleen poikaystävän piilotellakseen Stefanin torjuneen hänet. Elena kuolee kirjasarjassa useita kertoja, muuttuen ihmisestä vampyyriksi ja taas ihmiseksi, joka kuitenkin omaa supervoimia. Elenalla on vahva romanssi Stefanin kanssa, joka toimiikin kirjasarjan pohjana, vaikka myöhemmissä kirjoissa Elena alkaa rakastua myös Damoniin. Kirjasarjan televisioinnissa Elenalla on ruskeat hiukset ja silmät, tummahko iho ja hänet on adoptoitu Gilbertien perheeseen. Hänet kuvataan myös mieluisempana ihmisenä kuin kirjoissa.
Stefan Salvatore: Stefania kuvataan kirjoissa erittäin komeaksi ja kalpeaksi ja hänellä kerrotaan olevan laineikaat tummanruskeat hiukset, hienoluontoiset piirteet ja syvän vihreät silmät. Stefan ei ole mahdottoman pitkä, mutta kuitenkin veljeään Damonia pidempi, vaikka onkin heikompi kuin veljensä valittuaan olla juomatta ihmisverta toisin kuin veljensä. Stefan elää eläinten verellä, mutta vaihtaa usein verta Elenan kanssa. Stefan pystyy voimiensa ansiosta lukemaan erittäin nopeasti. Stefan on rakastunut Elenaan ja on valmis tekemään mitä tahansa suojellakseen tätä, vaikka tappamaan oman veljensä. Stefanilla on myös vaikeuksia luottaa Damoniin, vaikka hän syyttääkin itseään Damonin tappamisesta ja täten suorittamalla tämän muodonmuutoksen vampyyriksi. Stefan tulee kunnioitetusta suvusta ja oli isänsä suosikki ja käyttäytyi aina kuin herrasmies.
Damon Salvatore: Stefanin moraaliton isoveli. Kirjojen The Fury ja Dark Reunion tapahtumat kuitenkin todistavat, että hän kykenee myös lojaaliuteen ja hyväntahtoisuuteen, vaikka hänet ymmärretäänkin usein väärin. Damon on erittäin komea ja seksikäs, hänellä on mustat hiukset ja silmät, kalpea iho ja hän on hoikka, mutta lihaksikas. Muun muassa Bonnie ja Elena kuvailevat hänen olevan "melkein paremman näköinen kuin Stefan". Koko kirjasarjan ajan Damonin kuvaillaan olevan erittäin synkkä ja viettelevä persoona. Hän näyttää tunteitaan Elenaa ja Bonnieta kohtaan ja Bonnie olikin ensimmäinen jolle Damon näytti olevansa yhä syvällä sisimmässään ihminen. Bonnien ja Damonin välillä on selvä yhteys, vaikka tämä osoittaakin enemmän huomiota Elenaa kohtaan. Damonin moraali on aina kyseenalaistettuna - ja hänen oletetaan aina olevaa iheuttamassa pahaa. Kirjassa The Fury Katherine tarjoaa Damonille tilaisuuttaa elää kanssaan varjoissa, mutta Damon kieltäytyy ja käskee tämän "painua helvettiin". Damonia kuvaillaa äärimmäisen säälimättömäksi, mutta hän ei kuitenkaan ota vihaa liian vakavasti ja omaa synkän huumorintajun. Damonilla on syviä tunteita Elenaa kohtaan ja myöehmmissä kirjoissa paljastuu, että myös Elena on alkanut rakastua Damoniin. Koska Damon ei kerro tunteistaan kellekkään, kaikki Elenan ystävät luulevat tämän vain käyttävän Elenaa hyväkseen.
Bonnie McCullough: Yksi Elenan parhaista ystävistä. Bonnie on pienikokoinen ja ruskeasilmäinen ja hänellä on sydämen malliset kasvot, ruskeat hiukset ja tumma iho. Bonnie on noita, ja yrittää saada selvilleen voimiensa laajuuden ilman suurta onnistumista. Bonnie alkaa muodostaa tunteita Damonia kohtaan, vaikka pitääkin myös Mattista. Bonnien viitataan usein olevan kissanpennun söpö, pieni ja harmiton, vaikka hänellä onkin suuret psyykkiset voimat.
Meredith Sulez: Meredith on pitkä ja hänellä on tummat silmät, tuuheat ripset ja mustat hiukset. Elenan mukaan hän ei koskaan käytä meikkiä, koskei tarvitse sitä. Häntä kuvaillaan myös erittäin elegantiksi ja kauniiksi, rauhalliseksi ja kollektiiviseksi. Meredith vaikuttaa myös yhdeltä kaikkein herkimmältä hahmolta ja toimii myös usein "järjen äänenä".
Matt Honeycutt: Elenan ex-poikaystävä, joka on tyypillinen amerikkalaisnuorukainen vaaleine hiuksineen, sinisine silmileen ja ruskettuneine ihoineen. Matt on yhä hänen ja Elenan erottua hyvin suojelevainen tätä kohtaan, kateellinen Stefanille, mutta näyttää myös tunteitaan Bonnieta kohtaan. Matt on anteeksiantavainen, lojaali ja ystävällinen.
Caroline Forbes: Caroline on pitkä, kurvikas ja ruskettunut; kuin Voguen malli. Hänellä on laineikkaat kullanruskeat hiukset, kissamaiset kirkkaan vihreät silmät ja käyttää usein paljastavia vaatteita.
Alaric Saltzman: Uusi nuori historian opettaja, jonka epäiltiin olevan vampyyrintappaja, koska tämä oli tutkinut vampyyreitä ja sai selville niiden oleva oikeita. Hänellä on vaaleat hiukset, ruskeat silmät ja vaalea iho. Alaric rakastuu Meredithiin ja pari aloittaa suhteen vaikka Alaric lähteekin muualle opiskelemaan.
Lähteet

Aiheesta muualla
Vesa Sisättö: . Helsingin Sanomat 1.3.2011.
Reetta Kandolin: . Mesta.net 9.9.2011.

Luokka:Kirjasarjat
Luokka:Nuortenkirjat
Luokka:Vampyyrit kirjallisuudessa

Kuka on lavastanut Vampyyripäiväkirjat -sarjan?