У мене коженпоранений — це моя власна історія. Пам'ятаю  всіх напам'ять. Я вже казала, що були випадки, коли хлопці поступали в умовні шпиталі і не було можливості до них приїхати, подивитись, надати їм допомогу довіряли медикам своїм колегам їх життя і шкода звичайно, що я їх там не бачила, бо хотілось підтримати хлопців. Це було важко зробити, бо добиратися нереально було. І кожен військовослужбовець, який був поранений, це особиста історія. Є що згадати, і таких дуже багато. Тому що в мене напевно весь особовий склад був поранений. Може, декілька людей, які залишились безпоранень Але були легкі поранення і буливажкі поранення.  Були поранення, я вже казала,несумісні з життям.