При цьому ми можемо загалом говорити про те що, так, спостерігається така тенденція, що у ворога немає достатньо сил, щоб у рамках великої битви за Схід України повторити практику типової глибокої наступальної операції, яка мала місце в Другу світову війну, тобто коли спочатку проривається тактична глибина оборони в декількох місцях, потім вводяться сили розвитку прориву, які глибокими ударами або охоплюючими або розтинаючими фактично ізолюють район проведення операції, руйнують систему логістики, систему управління і фактично оточують і знищують значні сили противника, росія не має цього достатнього потенціалу, тому що у російській армії так як вона є зараз відчувається брак як живої сили так і техніки, те що ворог втратив десь до третини танків не пройшло безслідно, третини більш сучасних танків, але це на жаль не означає, що ворог не може проводити такі повзучі, фронтальні наступальні дії, тобто ми бачимо нажаль результат цього саме біля Сіверського Донця, тобто по лівому берегу Сіверського Донця який ворог таким повзучим наступом захопив, ми також бачимо це навколо Сєвєродонецького виступу, ми бачимо це навколо Попасної відповідно, тобто ворог, на жаль, не маючи потенціалу одної серйозної операції оточити і знищити наше основне угруповування на Сході на Донбасі, все ж ворог продовжує такий повзучий наступ і завдає на жаль нам значної шкоди тобто фактично можемо говорити про наступне – тобто зараз основне питання зводиться до отримання необхідної кількості важкого озброєння від Заходу, тому що в іншому випадку фактично питання збереження контролю над тими частинами Донбасу, які ми контролюємо нам буде важко його реалізувати фактично, і тому власне ми покладаємо такі значні очікування на матеріально-технічну допомогу від Заходу, фактично ми виходимо на Захід з ідеєю про те що таке от зволікання в питанні постачання матеріально-технічної допомоги - це фактично карт бланш на повзуче захоплення росією тих територій Донбасу, які ми контролюємо.