Світлої пам’яті патріарх Любомир Гузар окреслив свідчення його мучеництва як сина одного народу, українського, який рятував синів і дочок іншого народу, єврейського, а був замучений на землі третього народу, польського, об’єднавши у своїй особі всі ті різні національні, духовні, релігійні дійсності. Отець Омелян Ковч вважав себе душпастирем ув’язнених у концтаборі людей, парохом Майданека, і звідти написав до своєї дружини і дітей такі слова: «Тут я бачу Бога, який є один і однаковий для всіх. Коли я правлю Службу Божу, зі мною моляться всі: українці і поляки, литовці і росіяни, представники інших Церков, релігій і національностей».