Найперше хочу подякувати всім тим нашим братам і сестрам, вірним нашої Церкви, різним інтелектуалам, діячам культури, науки, нашим суспільним лідером подякувати за всі ті листи, які ви мені написали. За останні півроку я отримую дуже багато листів. Їх так було багато, що на кожен з них окремо відповісти не зміг. Сьогодні, користуючись цією нагодою, хочу відповісти, що ми вас чули, вас почули. Властиво, ваші мудрі думки і поради для нас були дуже важливим орієнтиром для нас, тобто для нашого єпископату, нашого Синоду Єпископів нашої церкви. Я дякую за критику, було багато тих які нас дуже відверто критикували, за нашу нерішучість за наш острах. Але я думаю, що ви розумієте, наскільки делікатним є це питання, і наскільки виважено ми були повинні підійти до цієї справи. Кажуть що перша заповідь лікаря є не нашкодити. Отож ми, роздумуючи над моментом, над способом цього кроку, насправді дуже хотіли не нашкодити, хотіли щоб календар нас вкотре не розділяв, а, навпаки, об’єднував, давав нам якусь перспективу для нашого церковного, літургійного, громадського, суспільного життя.