Ця колона ще двічі потрапляла під артобстріли, тому що вона була велика та досить приваблива ціль для артилерії. І ці два обстріли ми пережили. Знаєте, їдеш і думаєш «На все згодний. Не згодний від свого снаряда загинути». Все нормально. У Новій Каховці була вже трохи більш світліша сторінка. Там вже не було фізичного впливу. Мене завезли до їхнього військового шпиталю, надавали допомогу. Я там певний час знаходився, адже були обморожені ноги плюс все, що в Чорнобаївці після певних не дуже приємних процедур мене лікували, адже хотіли обміняти. Там перший раз на тринадцятий день мого полону дали можливість зв’язатися з сім’єю і з нашою обласною адміністрацію. Це був мій друг Сергій, який є довіреною особою нашого губернатора, і тоді прозвучала пропозиція створити канал обміну військовополонених. Найпершого 23-го березня ми обміняли мого водія, слава Богу.  — Це була єдина людина?