Циганка-ворожка сміялась наді мной за рученьку брала, качала головой Нещасна дівчина на світі ростеш кого вірно любиш то й заміж не підеш Не вір, моя мила, не вір нікому повір, дорогая, мені одному За далеким гаєм сонечко сіда ой там дівчинонька парня дожида Сумує-гадає, сміється і плаче чи йдеш, чи не прийдеш, мій голубе-козаче А, може, й не прийдеш: далека дорога що я й не багата, сирота убога Може, тобі ненька не велить кохати а, може, надумав собі рівню брати Вернулась до хати, на постіль упала за зрадником лютим гірко заридала