Ми сьогодні можемо з упевненістю сказати, що людина не може існувати сама по собі, ізольовано від усіх і уся, відокремлено від того, що її оточує. Людина не може бути щасливою, коли не знає, у якому напрямку скерувати власні фізичні, розумові та навіть почуттєві ресурси, якими наділив її Господь Бог. Натомість коли вона зможе випустити із себе даровану Творцем життєдайну силу, то відчує себе реалізованою. А щасливою буде тоді, коли всі ці дари, як насінини, проростуть, розцвітуть, заплідняться і дадуть результат. Кожна людина може реалізуватися, коли відповідає на поклики, які Бог адресує їй протягом усього її життя.