Пригадаймо собі нашого безсмертного Шевченка Тараса, який говорив: «Ну що б, здавалося слова… Слова та голос — більш нічого. А серце б’ється — ожива, як їх почує! … Знать, од Бога і голос той, і ті слова. Ідуть меж люди».