Відповідь очевидна: бо така його природа… Святий Августин каже «Створив Ти нас для себе, Боже, і не спокійне людське серце, доки не спочине в Тобі». Цей неспокій серця відображається в пошуку людини за Богом. В Старому Завіті бачимо численні моменти спілкування Бога з людиною. Також жертвоприношення, скинія, старозавітній храм і свята створювали умови для спілкування людини з Богом. В Новому Завіті Христос через воплочення, проповідь, звершення чудес, а остаточно смерть і воскресіння відкриває людині пряму дорогу спілкування з Богом. Символом цього є розірвана завіса у Єрусалимському храмі. Ісус Христос навчає людину молитися на власному прикладі, коли відходить на самоту, щоб спілкуватися з Отцем. Одного разу після такої молитви з учнями на самоті Христос запитав їх за кого вони його мають. Апостол Петро відповів: «Ти – Христос Божий». Буття апостолів разом з Ісусом відкрило очі його серця, щоб побачити істину, ким є їх Учитель. Ісус показує, що Бог в молитві дивиться не на статус, а на серце людини, а людину закликає бути щирою перед Богом, перед ближнім і перед самою собою.