Із-за гори да вітер повіває мати дочку да про життя питає Спитай, мати, да в сірого утяти сіре утя да на морі ночує воно ж моє да й усе горе чує Перве горе - да дитина малая друге горе - да свекруха лихая третє горе - да мій милий ревнив Що сам їде да й у поле орати мене бере да й воли поганяти Ой гей воли, да сірі й половії пройшли ж мої да літа молодії