Не відкрию жодногосекрету, коли скажу, що нас системно недооцінювали і відносили в розряд держав, які, як, м'яко кажучи, не зовсім успішні. І як би не звучали підбадьорливо риторика і офіціоз наших теперішніх партнерів і союзників, а нашими партнерами і союзниками вони стали в повному розумінні саме завдяки Збройним силам України, які вивели нашу державу на рівні позиції. Ми абсолютно урівняли свою вагову категорію у міжнародних відносинах за весну 2022 року. Бо до того, коли нам казали про наших союзників і партнерів, це все-таки був більше аванс на майбутнє. Зараз це  вже єреальність. Відтак нічого дивного, що стратеги західних демократій розцінювали перспективи введення Україною бойових дій з точки зору максимально пролонгованого руху опору агресору і перетворення окупації України в непідйомний тягар, яким свого часу був для Радянського Союзу Афганістан. Взагалі з часів холодної війни цей західний і східний блоки змагаються між собою в тому, хто кому влаштує більше В'єтнамів чи Афганістанів. І, власне кажучи, перехід до гібридних форм війни був зумовлений тим, що колись очільник радянського КДБ Андропов сказав, що війну у В'єтнамі виграють на вулицях Вашингтона. І справді протестний антивоєнний рух в США спричинив політичне рішення про виведення американських військ, припинення підтримки Південного В'єтнаму. І до речі тут згадаємо лиховісну роль ГенріКісінджера, який зараз попри свій поважний вік досі береться продукувати певні орієнтири і наративи майбутньої безпекової конфігурації світу. Саме  ГенріКісінджер тоді був архітектором так званих мирних угод, які прирекли Південний В'єтнам і мільйони людей там,  які вірили в демократію, вірили у вільний ринок, свободу, рівність і братерство,  прирекли їх на життя в Комуністичному концтаборі І це все заслуга ГенріКісінджера.