Якщо ми побачимо джерела, яким він оперує і концепції, до яких звертається, то, вибачте, може волосся під пахвами посивіти. Тому що це є настільки вторинне і третинне. Це повна відсутність обізнаності з українською джерельною базою. Це є перемелювання вторинних джерел, в тому числі російських, і радянських, і західних. Будь-яких, тільки не українських. І україністика як така — вона на Заході очевидно в повноцінному вигляді відсутня. І тому Україну завжди сприймали як якщо не придаток абобліду тінь Росії, то як певний симулякр. На жаль, це теж правда, і це треба визнавати. Але визнавати це повинні не ми, а повинні ті, хто зробив цю  помилку, іті хто її відтворював і абсолютизував.