Зараз, я думаю, що, на жаль, дуже дорогою ціною, але прийшло розуміння для всіх що тільки у єдності може бути перемога.  Найбільший шок у мене був, коли я вже сюди потрапив, коли я попросив, хто з моїх живий, хто загинув, хто в полоні. І в громаді є нюанси, бо багато є людей, які пропали. Є двоє хлопців з Любомирівки, які пропали 5 березня і досі ніхто не знає, де вони. Коли я був у Чорнобаївці невідомо було хоча в Чорнобаївку я потрапив через шість днів після них. Не знав.