Ой нащо ж ти мене, мати на світ породила краще б ти мене малою у морі втопила В морі втопила, камнем придушила щоб я не зринала й долі не шукала Скажи ж мені, моя мати, де ти долю діла Чи у морі утопила, чи в полі згубила Як у полі загубила, то піду шукати а як в морі утопила буду горювати Чи я в тебе, моя мати, платки поносила що ти мене в строк найняла, щоб я й голосила Ой матінко-зірко, як у строку гірко куди хилять - я й хилюся, бо я всіх боюся Ой матінко-зоре, яке в строку горе ні доїсти, ні допити, ні сісти спочити Ой вийду я на ту гору та й крикну додому вари, мати, вечеряти та й на мою долю Варила, варила, небагато - трошки нема тобі, моя доню, ні миски, ні ложки Що миска розбилась, ложка розлупилась така вже ти, моя доню, нещасна вродилась Ой матінко моя, тепер я не твоя хіба тоді твоя буду, як строку добуду