«Найскладніше – це бачити людей, які приходять цікавий діалог, коли я побачив в черзі двох людей дві жінки, і одна питає: "Звідки ви?" Вона відповідає: "Я  з Бучі. А ви?" "А я з Ірпіня". Далі западає тиша. І власне ці два слова, які говорять все. Люди є інколи нервовими, збудженими, наляканими, тобто, різні історії – це є найважче, бо тут ми бачимо вибірку зі всієї України тих людей і тут просто складається таке уявлення про те, що відбувається зі звичайними мирними людьми в нашій країні зараз».