Тому що художник має бути голодний.  А голодну дитину ніхто не хоче. І цей імідж у моєї улюбленою професії не тільки серед батьків юних студентів дизайнерів. Він досить розповсюджений. Мало того він несучасний, йому вже близько ста років, якщо не більше. І от у мене запитання: Як ви думаєте, яку помилку ми всі художники, молоді і старенькі, робимо? Що ми робимо не так. За що нам такий імідж? У мене є своя гіпотеза на цю тему, але мені дуже цікаво та важливо почути вашу думку