Момент виходу Його з вод має теж глибокий зміст. Бог не тільки сходить за людиною, Він її підносить до себе. Бог не тільки занурюється в людську дійсність, у її життя, а й хоче занурити людину і через неї весь світ у Боже життя. Він занурюється в йорданські води, щоб занурити людину в життя Пресвятої Тройці. Одягається йорданськими струменями, щоб одягнути людину своїм божеством, повернувши їй первісну славу. Ось що ми співатимемо під час вечірніх богослужінь у навечір’я Богоявлення. Одна із стихир говорить про такий рух: «Христос, охрестившись, виходить із води та світ із собою підносить; і бачить відкриті небеса, які Адам закрив собі і своїм нащадкам. Дух Святий засвідчує Його божество, бо одночасно з Ним приходить голос з неба, — голос Отця, який свідчить, що Він — Христос є, Спас душ наших».