Привіт, малятка! Сьогодні хочу вам розповісти одну історію, яка сильно вплинула на мене і я сподіваюся, що вона дещо вплине і на вас теж. Отож, якось у своєму житті як фанат антикваріату, всього старого і красивого  я пішла навчатися на довге навчання в реставраційну майстерню, пішла навчатися реставрації. І як ви собі можете уявляти майстерню, так вона і виглядала: велика, брудна, смердюча, багато працівників, більшість з них немає фаланг пальців, вони такі трошки прокурені, трошки пропиті, ну все, ну не можна ніде навіть притулитися, тому що все брудне навколо. І от серед нашою група була одна собі така жіночка і вона сильно відрізнялися від всіх інших, вона була завжди з красивою зачіскою, на ній були прикраси, якісь броші, завжди чистий напрасований одяг, манікюр. Ну от, вона виглядала ідеально, вона виглядала як дружина дипломата, знаєте, і мені здавалося, що вона як би не приживеться в цьому навчанні, тобто вона занадто охайна для цієї ситуації, що їй доведеться забруднитися і це їй не сподобається і вона не зможе навчатися далі. І от оця неймовірна жінка ще різнокольоровими олівцями у своїх конспектах підкреслювала заголовки, ця жінка, яка мала такий самий охайний і чистий робочий одяг, в який вона переодягалися для того, щоб виконувати практику.