ми в Миколаєві це невелике місто на Львівщині і саме звідси Святослав Паламар більш відомий напевно для всіх як калина який всім запам'ятався відеозверненнями так з Азов сталі Святослава випустили з полону але поки що в рідний Миколаїв він не може потрапити але тут живе його мама Лідія Паламар власне з нею ми і поспілкувались і про Святослава і про Азовсталь і про бійців Маріуполя напевно головне і найчастіше питання цієї війни Як ти Як Святослав ви знаєте спілкування мені з ним є мені вже легше тому що я по телефоні чую його голос живий бачучи його в ефірах який він вийшов він вже зараз виглядає набагато краще коли їх евакуювали і забрали в Турцію я спочатку не повірила що є визволені що командири будуть разом і вони теж напевно всі сумнівалися вони кажуть Вони думають що їх везуть на страту були дуже знаєте перелякані але коли їх всіх разом звели це було Я вже читала в інформацію яка давав Реді свою дружині як вони цей ну не вірили не вірили практично що це дійсності збулося що дотримання було і що так швидко що дотрималась Влада але я знаю що третя сторона помагала і і це збулося для них надзвичайно що вони разом і всі можуть спілку дивитися вони зараз в таких умовах ну хоч в безпеці що ви перше почули що перше Святослав вам сказав мама тато як ви як бабця щоб все добре Зі мною все добре Так він сказав знаєте а спочатку було питання Як ви ну це його завжди завжди передавав вітання цікавився нашим здоров’ям тому що він розумів що як яке навантаження він нам дав як ми переживали ну це всі Напевно кожна мама кожний тато Він же ж тоже тато він розумів що йому треба чути дитину йому розумів що треба чути з жінкою їх напевно тому він перший зателефонував як я в нього зараз фізичний та психологічний стан ви знаєте Він в нормі як як не дивно він в нормі і навіть по голосу я почула такий звичайно надзвичайно нормальний чемний голос такий як він тоді вже був змучений з такий Але все рівно чіткий і зараз він чітко відповідає що все добре Зі мною не переймайтеся нас годують дуже добре зараз проходимо обслідування медичне обслідування і в принципі все має бути добре тому що ми разом і ми такі ми цілу ніч не спали ми говорили і говорили і говорили ви знали що буде оце Звільнення з полону чи для вас це стався настільки надзвичайна подія не визначена ми не знали чесно говорячи і не надіялись в мене була завжди така впевненість що їх будуть в останню чергу міняти так як командирів вони останні виходили Я знаю що навіть пустоту тих Він каже що спочатку має бути військовий потім командир навіть залишати всі позиції і для мене було дуже новина і така надзвичайно чутливо Для мене було Тому що я не вірила не вірила через ефіри знаєте я включила Спочатку Ну як спочатку мені передзвонили мені придзвонив родичка що ти дивишся чи не дивитесь каже ви розумієте що звільнили азовців 215 чоловік я відразу включаю телебачення включаю свої в фейсбуки там вже показують як виводять цю жіночку вагітну я скажу Я собі сказала Слава Богу жінок звільнили вона ж мама вона має родити дивлюся пташку звільнили людей виводять дивлюся от цього Михайла потім дивлюся і чи є Ілля Самойленко тому що я дуже за нього переживала ви знаєте ця людина надзвичайно для мене була героєм коли кажуть А Святослава вам дзвонив Я кажу А що дивіться я вам посилаю фотографії мені висилає фотографію де їх п'ятеро стоїть і вони в аеропорту знаєте для мене я передзвонила жінці кажу тоненька бігом включають телевізор а вона каже Я не можу Я малышак вкладаю включай щоб кажу телефон був коло тебе тому що ти можеш виключити на ніч щоб малий та малий каже не можу заснути В нього якісь він каже такий збуджений Я кажу я коло нього сиджу я кажу Святослава випусту вона дайте такий неї був подих і вона як каже він передзвонить він обов'язково призводить до мене або до тебе до мене в першу чергу і так спокійно вже видихнула я через Facebook уже бачу і я кажу клади трубку І я знала що він має Зателефонувати і ми всі чекали в той час я пішла будити чоловіка або чоловік сповідь кажу Славік чоловіка звати Ярослава Я кажу Славік вставай Я кажу син наш повернуся він каже тобі що сниться кажу вставай кажу і він вже така Він обняв мене поцілувались Ми почали плакати тому що це така Ну настільки це було несподівано настільки очікувано але не зараз не в даний момент я кажу ми вірили ми вірили ми включили телебачення ми почали дивитись прямий ефір телеміст з президентом і всім дивлюся він знаєте всі руки взад ну якби я Ми зрозуміли що це тільки з полону і цей ефір був настільки нам така подяка всім хто тим займався Я навіть не можу передати слів спочатку таке відчуття е-е Не повірили думи Боже мій невже це сталося І потім ну сказали що до кінця війни вони можуть бути в Турції знаєте для мене облещення в тому що він живий що він здоровий що я його побачила і хлопців всі командири живі ну зовнішній вигляд конечно тяжкий вони змуртовані вони знищені вони змучені навіть в першу чергу і змучені хоча ви знаєте порівняно з тими оленівки що показала їх Боже це тортури це це знущання в них напевно може якісь дотримання і були якісь дотримання хотяби якісь бо я навіть заїкнулася коли він до мене вже передзвонив другий раз я кажу Святослав Ну вот ви були Де Ну ви знаєте ми він каже ми були без повітря ми були в кам'яних таких тунелях каже Ну я думаю що моделі фортова Ми дуже таке знаєте ми харчування і оце все ставлення було сносне ну так знаєте сказати Він не міг він сказати Багато я сказати не можу але все добре Зі мною все добре стан здоров'я зараз більш-менш принаймні задовільний задовільний задовільний стан Я тоже зрозуміла по ньому по його голосу по йому вже по всіх запитаннях які Я йому говорю я кажу ти бачиш що в нас він каже Ні ми поки що ефір не бачимо У нас є ми піднаглядом але все добре з хлопцями добре спілкування є це вже саме головне тому що вони не мали спілкування вони були просто по окремих камерах всі пані Лідія про полон що ви знали куди його везли Як ви часто могли спілкуватися знаєте Я взагалі нічого не знала куди їх завезли Спочатку коли ви починали через ефір там Дівчата почали посилання робити де вони що Особливо Катя редіс вона завжди дзвонила тоненьке і я від Тоні взагалі дружина та Святослава вони як дружини всі в своїй спілку таку створили і вони там взнавали коли до Тоні наприклад був накаже ти знаєш напевно наших відправлять в Москву або десь лефортова або Московського ту тишу каже я не знаю практично як але треба дані і заповнити анкету тому що наших будуть захищати адвокати Тоня каже ну де вони не знаємо Броді вони були в оленівці а тепер їх забирають передзвонила мені і сказала мама що мені робити А я кажу Ну А чому тільки ти може я подаю все-таки ті дані свої ти все-таки дружина його і трошки небезпечною в нас дитина є Я кажу в тебе були якісь погрози були були з Росії погрози її дзвонили на телефон і казали ти жена карателя і таке і всякі Я кажу Тим паче кажу Давай я буду давати це погодження і Ти не переживай кажу якщо треба кажу будемо добиватися я мама я пенсіонер мені що що з мене можуть взяти нічого кажу і в дійсності я зв'язалася з адвокатом через телеграм-канал він представився хто він що ми з ним наживо переговорили такі в Росії Росія я завантажила я перевірила його всі дані і практично він сказав хто він такий що він буде займатися для захисту калини моє питання було чи він дійсно у вас в Москві ну підтвердження немає Я кажу Ну давайте вам обов'язково ці заповнити всі його погодження він каже так без того я не зможу мати доступ до нього ну мені прийшлося вислати паспортні дані свої і де я проживаю адресу ну це не настільки страшно думаю це абсолютно ви знаєте я їм сказала кажу В мене велике питання Я би хотіла почути хоча би голос що з ним як тому що вже прийшов місяць то навіть півтора місяця ми взагалі не знали де вони Він каже ви знаєте я буду робити запроси щоб ви знали наскільки це каже суттєво буде я не скажу вам але любі питання які вас будуть цікавити ви мені дзвоніть телефонуйте каже не встидаєтесь і Він розмовляв на російській мові Ну але для мене це не є Як то кажуть якісь щось щось таке знаєте тяжке Ну я кажу я до нього кажу мені важливо чи їх тримають разом чи вони по окремості це перше питання він каже Ні для кожного була назначена людина Я кажу А скільки їх Сім чоловік ви знаєте сім командирів та командування тільки командування Він сказав що він мав би бути в лефортово але підтвердження там не було і по суті є єдиний факт що живий Святослав ви знали від адвоката адвокат жодного разу вони могли з ним спілкуватися ні Святослава він так само він доступу до нього не мав він мені вислав що він запрошення робив федерацію він запрошення робив Чечню в Грозний тому що я була нашаго на бо десь десь було розумієте таке повідомлення навіть не знаю десь Я вичитала сказала що взагалі дуже багато людей дуже багато азовців порозкидали по Росії і оце для мене був шок я його запитувала кажу Ви давайте всі запроси ви з ним спілкувались ви його бачу ні наразі ні каже офіційно є перемовини Я з телефоную але всі документи які би мали офіційні надіти це будуть паперові і вони мають деякий час так що каже Зачекайте як буде якась новина то я вас повідомлю ну таке було з ним спілкування він каже я їхав оленівку він мені це дзвонив він каже я їхав оленівку мене не допустили ми не навіть з Росії не випустили вас в списках немає каже я дам Ростов я дав Грозний я дав це я вам можу вислати і він мені вислав які йому відповіді прийшли що там кримінальних справ не заведено такого вони не що доступу адвокату ви не повинен мати ну це от знаєте як то є такі стандартні ті процедури він каже поки що знаю 100%, що він не волинівці і коли оцей теракт він мені перший вислав із списки і сказав Святослава там нема Святослава нема І знаєте в мене полегшення так з полегшення було я знала як кажу яка там тюрма ви знаєте каже що я можу вам сказати чи він в тюрмі іде особисто Ну нема в мене офіційного А зараз ви вже знаєте де був був не знаєте Святослав я питалась Він сказав що я був в лефортова але спочатку я думав нас во Каже дуже переміщення було під Москвою потім в Москві потім туди конкретно і возили завжди зав'язаними очами вони по суті практично не знають і мені де він його практично він іде його не знайшов адвокат мати доступ таке теж питання напевно складне і болюче коли планували оці судилища в Маріуполі показові зробити чи не боялись що Святослава теж будуть судити Я найбільше цього боялась знаєте коли сказали що на 24 серпня буде страта і ще казали командирів там же ж було навіть наголошено командирів я ви знаєте я настільки ну чомусь не хотіла повірити і думаю Ну ви знаєте це настільки люди неадекватні що все могло бути і коли ми передзвонили в Маріуполь навіть Тонечка дзвонила Бо там по телефонах чи це правда за ті клітки тому що це взагалі не вірилося що філармонії можуть зробити такі сказали що це правда що є але там вони дуже-дуже багато стоїть охорони але нікого туди не завозили це було облегшення але ми чекали до останнього коли закінчиться цей день знаєте От після цього коли вони називають зокрема вашу дитину нацистом як це чи боляче вам журналіст а в них нацистів націоналіст напевно вони не розуміють Мені здається що в Росії нема нації нацизм вони От бачите да нацизм так вони Ну як щоб так витворяти вони прошистим фашистими витворяли то з дітьми вони змітають знаєте така ненависть ну як можна було в голові оце тримати я не розумію як вони якісь ненормальні люди знаєте Я вважаю що там дуже мало людей лишилося якихось адекватних може молодь зараз більше читає Вони мають доступи до ефіру не чути ту скобеї вони чути того Кисельова не чути оцих соловйових які там ще бачать Ну вони ж правди не сказали і мені дуже вражено що коли наші виходять виходили з полону бо вже Які Ті люди були змуртовані ви знаєте Ну як можна було беззахисними військовими так поступати Ну це ж не люди це ж і тим більше що ви знаєте вот в оленівці мене найбільше були Що там же ж були українською нації донецькі давайте казати Як я слухала ефіри Вікіпедія вишні манго Ну ти хлопці з Азова як вони казали Вони сказали не смотрите нам в глаза боялися вони боялись Азова Але тим паче вони старались на пакостити ну ви ж українські паспорта мали розумієте Ну така нелюдість така Для мене я не знаю як можна було виховати таких дітей чи ваш внук син Святослава знав що батько в полоні Ні він не знав Він навіть не розумів він знав що він воює Тому що весь ефір він сидів до вечора Він слухав його і кажу таточку Мамочка я не розумію чому він не побриє бороду знаєте Ну тоненько завжди Улыбайся скажи нема часу ти бачиш яка війна йде він не відчував він він прагне їхати в Маріуполь він каже я ж народився там я хочу Ну тоненько каже є проблемно Зараз ми поки що мусимо вчити тут бо таточка поки не закінчиться війна поки не звільнений буде Маріуполь тоді ми переїдемо знаєте Він не знав він І ми його від того трошечки оберігали Це було б дуже тяжко йому зрозуміти про Азовсталь чи були якісь повідомлення від Святослава вам Як часто ви могли спілкуватися Ви знаєте Я кожний раз дивилась ефір і вночі ми з ним переписувались тільки переписувались через WhatsApp він ставив плюсик і завжди писав тримаємось тяжко Все буде добре оце тільки Отакі були повідомлення і якщо він навіть щось спитався він сказав стирати ті всі повідомлення я ну кожний кожний фірми завжди дивилися обов'язково його оця Інформація що там робилось скільки людей гинуло це ми все бачили в ефірі Це був включений ефір завдяки тому напевно і знали що там робиться якби вони не були медійними напевно і не знаєте про що там було Як часто ви могли спілкуватися то часто траплялось особисто він писав кожний вечір він з нами переписувався голосом ми не чули але він переписувався ми завжди бачили його ефір його то що він виступає і бачили його втомленість бачили його ви знаєте оця така сумна звістка кожний раз і кожен раз все тяжче і тяжче тому що я зрозуміла по як їм зображено Оце йому повідомляти як йому було тяжко говорити за ті всі перебіги які там є тому що там будуть цивільні люди і він кричав він постійно кричав що вони будуть оборонятися до останнього і знаєте була в мене дії така тоже впевненість в тому що вони там будуть відбиватись до останнього і дуже для мене був дуже великий такий несподіваний коли говорили що стоїть питання евакуації спочатку людей потім коли він наголошувавши евакуацію хотя би тяжко поранених тому що я дивилася І дуже багато ефірів було про медика завантажували що цей медик він не людських умовах рятував тих хлопців і дійсно завдяки тих фотографій тому оресту тому хлопчику який це все фотографував І посилалося ну ви знаєте це був шок Це неймовірно що ті люди переносили і коли він казав що 86 днів вони тримаються на межі взагалі не навіть не людських умовах нелюдських тому що вже багато є колаборантів Які продали ходи і виходи і ми це тоже читали в ефірах багато було багато розповсюдження і завдяки напевно тому що у нас є ефір і ми могли все побачити А ви вірили що в принципі абсолютно заблокований місто вдасться розблокувати Ні я не вірила я не вірила що вдасться розблокувати Я думала що вони такі вискочать з того міста що їх все-таки буде вони будуть всі там окуповані і щоб вийти їм бути взагалі нереально тому що спалене місто було до такої степені настільки там ви знаєте я бачила багато фейсбуку завантажували Маріупольський як там все робилося що там ну їх же ж винищували 24/7 любі любі які що в них було напевно Випробування було на тому Маріуполі і там цілі квартали спалювались цілі квартали я я розуміла що навіть евакуація тим всім тих людей цивільних просто нереально було Це було запізнення просто запізнення знаєте може тяжко було нашій владі це зрозуміти що там дійсно так коїться таке Ну ну просто настільки страшне вони навіть напевно і самі не могли сподіватися що так буде бо в 14-му були бої але й не настільки знаєте вони йшли своїми якось там це ну дуже швидко викинуло Як то кажуть перемогли той Маріуполь Я думаю що вони не не думали що настільки буде оточення три кольца Що вони ніколи не виберуться звідти це таке питання доволі складне але його напевно таке не можу не поставити всі бачили оці бої в Маріуполі місто дотла спалене ви всередині розуміли що кожен день для Святослава може бути останнім Чи ви були переконані що він виживе знаєте я навіть сумніву не мала Я чомусь знала що вони вийдуть бо в мене не було навіть крихти я знала Я думала що вони якимось коридорами вони щось придумають що вони такі вийдуть вот хвилинки в мене не було я завжди казала він підготовлений от себе так заспокоювали хотя я розуміла що там могли бути любі речі коли він перезвонив що немає в італіка що немає галочки місяця часу навіть не пройшло Як вже я кажу Святослав що там робиться він каже вдень писав не одна людина а багато гинуть багато під бомбами І знаєте оці ще навіть коли фосфорні бомби кинули Я думаю як вони чи виживають вони але вот впевненість така в мене сиділа що вони виберуться вони загартовані вони змусять навіть винести тіла взагалі в мене була навіть така що вони знаєте виберуться із-за того коли редіс морпіхів поміг витягнути вони доказали що де Блокада реально була що можна було зробити але вже було запізно запізно дуже багато було колаборантів і продажних людей знаєте які здали їх і ходи і виходи але він боявся за цивільних Тому що їм це була дуже Як то кажуть завадас вони не могли виходити вони не могли воювати І за то що там були цивільні люди і Вони мусили з ними ділитися вони навіть тим діточкам мусили розкривати які бої ідуть щоб ті діти були не налякані Оце оце саме головне знаєте Він же ж тоже батько він відчував як він три рочки там тоже Святославчик був і він каже я як дивився на тих дітей Я собі просто уявляв просто страшно уявити що діти чули це все і переживають і виживуть вони мають мусили вижити тому він закликав закликав в першу чергу евакуація тих звіти дітей Ну там тяжка таке тяжке розположення міста і якби не був окупований спочатку Херсон оця дорога на чергар Я думаю вони би могли все-таки прорвати той коридор і ще допомога бачите морпіхів йшла і ця допомога яка йшла якби там не здався той командир Там дійсно було здача командира морпіха він пішов завод Ілліча і він здався і там та зброя яка йшла до них на допомогу це таке була лишилась там оце було боляче я не могла повірити що Знаєте допомогу яку дають і вони порушили наказ оце його оце його перший фотографії зі щукою пані Лідія яким Святослав був в дитинстві ви знаєте в дитинстві є кожна дитина він любив але він був людина настрою як полюбив якусь одну виховательку значить для нього вона була авторитетом остальні він вже був слухняний але не був активний він трошки замикався А коли була його любима вихователька Він завжди її ніс завжди по дорозі він йшов і казав я беру для Галини пилипівни солдатик по руці і ще й цукерка ну він не любив дуже виступати там якихось виступи були на людей але він дотримувався всіх праздників утреніки які йшли він віршики ну розказати віршик він трошки нервувався що якраз оці звернення фактично стали знаменитими на всю Україну в той час у Святослава і в нього була заповітна мрія ви знаєте я не знаю яка вона мені не хотіла видати каже але йому це вона якось здійснилася там мрія Я не хочу і просто по телефоні сказати яка мрія Я знаю що він дуже мріяв у Норвегії Він любить рибалку він настільки любить рибалку що він навіть є багато фотографій що він раненько вставав 3-4 година знайшов таке озерце де іменно там була щука і він як маленьку мене навіть відео є збережене що він її випускає щоб вона росла А коли велика Це був такий знаєте в нього Як то кажуть великі Азарт що він її піймав що він самостійно спорт що він ще любив крім риболога ви знаєте він займався бойовим гопаком бойовий гопак для нього це він Я взагалі вони і плавали я в 2,5 рочки Ми поїхали на море І що казали дивилась Як він не боїться водички він пив не боявся І так от його син так само він не боїться не боїться води він такий трошки син навіть сміливіший за Святослав але от ми в Болгарії наприклад Болгарії він тоже мені плаває дістає мідії кажуть ну це ми в Карпатах дуже любить Карпат для Карпати в нього це тоже відпочинок відпочинок Карпати він на байдарках плавав він в Дністрі давайте збираємось давайте на байдарках перепливемо Дністер в нас є річка но він був активний в тому плані Він збирав людей збирав коло себе друзів багато в нього друзів не можна сказати друзі такі що зі школи з інституту є є Ну з третього курсу він правда пішов працівників служити служив там тоже є фотографії його Як він служив він ну я ви знаєте в Харків Я навіть була дуже здивована чому в Харків він міг у Львові служити у нас були знайомі він казали що ми тобі запропонуємо ближче Ні я хочу мати армію в дійсності армію що ви кажете я тут додому буду весь час вертатися він там був він був в танкових військах Я їхала до нього на присягу практично знаєте дуже я не повірила бо 15 травня його забрали ми тут робили це парк це мій бар це моє моя дитина Святославом я чомусь мала надію що він буде тут керувати коли я піду на пенсію але так сталося що була вже як то кажуть Революція Гідності і він відразу взяв рюкзак і поїхав туда Ви здивувались дуже дуже здиво але я знала що він обов'язково піде це не його нахил був Хоч він був в торговій академії вчився і він на стаціонарі вчився і добре Вчився він з третього курсу каже ні я іду в армію Святослав чого тобі в армію кажу ти ж кажу звільнений Ну ти ж нам навчання на стаціонарі він якось знаєте сказав мама ну я хочу бачити армію сам Сам свідомо Ну я кажу це твої твій вибір і навіть що чим подальше то так ну от його 15 травня він вже поїхав в Харків думаю 61 Це було в 2002 рік 2002-2003 так він приїхав ви знаєте і для мене було дивно тощо він відразу 1 червня дзвонить 30 травня дзвонить мама у нас буде присягати приїдеш з бабцею Я кажу ти знаєш як Харкова не бачила давай збираємось їдемо і ми з бабцею поїхали в Харків А ви розуміли що Святослав не може бути осторонь помаранчевий революції Революції гідності і цієї війни Так я знала що це взагалі не обговорювалося коли навіть ми бачили перші дні що студенти пішли розумієте він Він не міг дивитися він сказав мама це настільки страшно Розумієш це не обговорюється Я кажу Святославі Каже мама я не жонатий Хто як не я навіть і цей Він пішов ви розумієте бо воєнкомат до нас в воєнкомат він каже хлопче то ще не наразі каже ти сиди він не послухався він взяв рюкзак і поїхав а чому власне Азов ти така українська і от тверда нація Він дуже багато читав про руку і дуже багато історичних книжок у нас дідо Дідо взагалі був такий знаєте дуже багато розповідав під час війни діти з 18-го року діти у нас уже немає ми його давно поховали вже багато років його але він дуже любив Святослава а Святослав з маленького з бабцею з дідом дуже товаришували і коли дідусь розмовляв розказував про німці про війну він запам'ятовував Він сильно запам'ятовував оці всі дати в нього чомусь дуже зорової пам'яті в нього нема але в нього феноменальна пам'ять на дати він тоді почав читати історія в школі історія для нього була найголовніше предмет Давайте будемо казати з тим що можливо він і тому такий був і загартований тому так І знаєте був е-е чіткий в своїх думках значить він вирішував Ага якщо він щось боїться значить він повинен стрибнути з парашутом якщо він боїться там наприклад якоїсь такої він собі її сам так так так боявся висоти тому стрибав з парашутом Так ви знаєте то просто діти необережно поставив драбину не так і він падав з тою драбиною значить все значить треба зробити так щоб я кажу не Боявся але він бачите він в армії він заслужив там були були великі подяки і тому воєнкомат передзвонив він каже Мама я іду в миротворчий на підготовку Я кажу Святослав а наука теж мистецтві Ну я додам каже прийду і достану так ну був Це був ну трошечки була дитина зовсім інакше вийшла така стриманіша більше серйозніша після тих вилітів побачити там побачив у нас 80-ка 80-ка він був коли менчик я навіть прочитала його справу коли медчик медбрат чи як там санітар ви знаєте був виліт був виліт і Рак на вивід Львівської але все було Ну я хочу сказати він повернувся поновився я як кажу Давай керуєте ж в тебе така спеціальність каже бізнес і товарознавство кажу давай вставай я вже кажу ми з батьки вже старшого віку давай вже починай ну це було не його бачите не його він так він завзято взявся він з дівчатами в цей наводив трошечки по-своєму як то керівництво я не вмішувалась свято При нагоді приїжджаю Миколаїв Чи це рідко трапляється Він приїжджає Він коли є змога наприклад їхати в Київ на нагороду він тоді йому даю 10 днів він тоді приїжджає і він за кермом сам приїжджає до нас але знаєте добиратися Але завжди треба взяти дитину взяти жінку з собою і це трошки накладно але зустріч була і неодноразово зустріч Я так розумію що плетіння сіток це те Чим ви себе заспокоювали впродовж цього часу ви знаєте це правда тому що це колектив який не дав мені як то кажуть плакати в хаті я Я приходила сюди вони мене настільки Це моя підтримка це колектив такий що відразу Вони знали Святослава вони всі впевненість в них була така що Святослав буде з нами обов'язково буде з нами обов'язково ця людина прийде в першу чергу сказали дівчата Він живий він повернеться нема чого плакати треба робити Треба старатись забувати про всі проблеми помагати і це ви знаєте це настільки надихає тому що це поміч я знаю що я як сітка може врятує якусь дитинку яка воює щодо медведчука що я думаю ви знаєте мені здається що він просто вже випробуваний матеріал і нікому не потрібно я думаю що навіть і Путіну не потрібний Святослав зараз теж в Туреччині чи є інформація коли ви зможете зустрітись Чи ви туди поїдете я обов'язково Хочу поїхати це навіть не обговорюється але саме перше що сказали що буде буде обов'язково зустріч з рідними ну в першу чергу напевно жінки Я знаю що жінки до цього добиваються вони просять і Владу і всіх щоби в першу чергу вони побачилися своїми чоловіками з дітьми Ну я я вірю Я знаю Я навіть думаю що що ми обов'язково з чоловіком поїдемо Це Це ж не так далеко це ж не Росія це ж не Росія і і Я не була Шеф Турції в Турції так запитання як виховати такого сина як Святослав ви знаєте Ну я навіть не знаю як виховати напевно хлопці самі себе виховують в першу чергу Ну у нас є родина Ми з чоловіком завжди якось довіряли дітям своїм ми ніколи їм не робили що от Це не твоє і ти не роби ми давали їм можливість щоб вони самі обирали собі професію щоб вони самі бачили свій погляд на життя ну це хлопці я Вони знали що батьки це є тоже святе вони любили батьків вони завжди дотримувались вони вітали і у нас це було заведено в родині