Дуже важко було емоційно стримувати цю навалу, адже люди реагували потім вже протягом наступних днів – боялися, це був страх. І коли зараз відбуваються обстріли, якщо це масовані обстріли, люди телефонують, багатьом потрібна навіть емоційна підтримка – «Мені страшно!». На лінію 101 дзвонять, іноді навіть дитячі запитання можна почути і ми всі розуміємо, що це – страх. Зараз вже люди навчилися реагувати, навчилися відрізняти сигнали. До речі, повітряна тривога наразі наголошують всі, у зв’язку з тим, що наносяться саме влучні ракетні удари то не слід нехтувати цим. Тому всі ми разом вчилися працювати в цих умовах реагувати на такі виклики. Ми вже зараз розуміємо, що наш особовий склад більш захищений: нам надійшла допомога і касками, і бронежилетами. А в перші випадки у нас не було цього захисного спорядження, люди працювали, як за звичайним режимом, у звичайному одязі, що використовувався на гасіння пожеж. У нас тільки піротехнічні підрозділи мали захисний одяг, а саме бронежилети, спеціальні каски, міношукачі що, до речі, зараз використовуються. Тому через ці два місяці ми також більше вміємо і реагуємо більш ефективно, ніж на початку.