Тобто ми цінуємо те що нам надали наші партнери, але при цьому ми не перестанемо говорити, що ми прагнемо більшого, ми достойні більшого і повинні отримати більшу допомогу, тому що мова йде про регіональну війну, тобто це навіть не локальна війна, це регіональна війна, найбільша в Європі з 1945 року і жодна країна Європи, жодна, не лише Україна, а жодна країна Європи не могла похвастатися рівнем підготовки до такої війни, яка вимагає такого спалювання ресурсів, і якщо справді наші в першу чергу американські партнери говорять про відстоювання порядку який заснований на правилах фундаментальні принципи якого були поставлені під питанням розширення масштабів агресії то звичайно Україна заслуговує набагато більшу допомогу і має її отримати, про що ми будемо говорити, тому що в іншому разі буде парадокс  коли 3 % світового ВВП, або навіть уже менше, якщо мова іде про російську федерацію, зможуть нав’язувати свою волю фактично більше ніж половині світового ВВП, тому ми отримали новий пакет допомоги, ми його цінуємо, ми його використаємо, але звичайно будемо наголошувати на більшому, тому що на сьогоднішній момент біля України сконцентровано щонайменше 70-80% російського бойового потенціалу для ведення наземних бойових дій і це найбільша в Європі регіональна війна з 1945 року, з найбільшим спалюванням ресурсів до якого жодна європейська країна сама по собі не могла бути готова, тому як наслідок ми постійно звертаємось до партерів і будемо це робити надалі.