Той пошук за втраченою єдністю крок за кроком вів до історичного звершення, яке сьогодні ми знаємо як Берестейське єднання 1596 року. Це єднання не вписується в категорії мислення про так званий уніатизм — ми їх відкидаємо. Під проводом свого митрополита весь єпископат Київської митрополії відновив сопричастя з Римською Апостольською столицею. Київська Церква майже в повному складі (не приступили до цієї доленосної соборної дійсності лише два наших західних єпископства — Львівське і Перемишльське) відновила сопричастя, яке вона розвивала, зберігала, усвідомлювала ще з часів Флорентійського єднання.