Хочу сказати, що різноманітні сьогодні пропозиції стосовно стосунків «Україна-НАТО», «НАТО в європейському просторі» — якщо ми говоримо про цю організацію, то ми маємо сказати, що до 2014 року у самих країнах НАТО лунали пропозиції про скорочення озброєння, про скорочення військових програм. І наступ і анексія — на Крим і на наш Донбас, і створення таких анклавів у центрі Європи вивело цю організацію із сплячки, реанімувало багато програм, зокрема з переозброєння. І за ці вісім років НАТО і справді зробило шалений стрибок у захисті своїх членів. Потрібно розуміти, що в України завжди була така позиція, я вже не говорю про позицію «і на захід, і на схід», а якщо говорити стосовно НАТО, то теж у нас була така пунктирна діяльність – при одному президенті ми прискорювали потім ми призупиняли. Для НАТО і для європейців це було незрозуміло. У виникненні нинішньої ситуації Україна винна, тому що проводила недалекоглядну політику стосовно національної власної безпеки. Але за ці вісім років тим не менше у нас виросло покоління офіцерів, командувачів армії, взагалі свідоме українське суспільство, яке сьогодні активно контратакує російську армію і перемагає.