Головний режисер драматичного театру Олег Мосійчук розповів – познайомився з актором у 1979-му році. «Вони були на гастролях в Кременці тоді, в районному центрі, а я працював у Волинському театрі, приїхав до теперішньої своєї дружини і мене перший, хто зустрів на порозі театру, а потім в готелі – це був Віктор Олексійович Бурко. І ця зустріч, таке враження, що це було вчора. І це, напевно, одна із тих краплинок добра того, з яким я йшов в цей театр, ще не знаючи всього колективу. Тобто, це завдяки йому.» Емілія Стасіна-Бобровська каже, її батько теж був актором, грав у виставах разом з Віктором Бурком.  «Я його пам’ятаю, ще мала була, я бігала до театру постійно і дивилася всі вистави і була така вистава «Іркутська історія». І він молодий, красивий грав у ній. І я її ходила дивитися по 10 разів, настільки він був прекрасний, настільки був такий житейський саме в цій виставі і настільки запам’ятався.» Віктора Бурка поховали на цвинтарі поблизу села Довжанка. Його колега Михайло Безпалько каже, товаришували сім’ями із Віктором.