– Трошечки тепла в житті, і я знову оживаю, – долинув до нього тихий шепіт. – Я знову біжу далі, далі… Дякую тобі за тепло твоїх маленьких пустотливих рученят. Згадуй мене, коли плаватимеш у річці, коли бачитимеш росу, золотий дощик і білу хмарку.