Знаєш, ти знову мене покохаєш,  Як тоді, коли ми жили і не рахували дні, Зараз нам всім точно не до жартів,  Під звуки арти коло хати Нас буде довго колихати,   І ніби це не час любити і співати, І спокій не дарує чай із м’яти, Та гори аркушів зім’ятих,  Пісень непочутих, відео незнятих.