Ой летіла зозуля через мою хату сіла на калині да й стала кувати Ой та й стала кувати стала щебетати що мого милого не чуть, не видати на жовтім пісочку два слідочки знати Ой що перший слідочок коня вороного а другий слідочок то ж мого милого Ой піду я в садочок та й вирву листочок та й вирву листочок прикрию слідочок Ой щоб роса не впала пташки не бродили щоб мого милого другі не любили А вони ж полюбили та й причарували дали йому чари, які самі мали Вечеряй, козаче та й не сомнівайся як є в тебе жінка то й не признавайся Ой є в мене жінка ще й діточок двоє ще й діточок двоє чорняві обоє А я тих діточок в найми понаймаю з тобой, Марусино в саду погуляю