Друга складова: держава може якось стимулювати будівництво цих споруд. Наприклад, є досвід Чехії, яка робила наступним чином: виділяла певні гранти на різні види спорту, у розвитку яких вона була у першу чергу зацікавлена і відповідно була зацікавлена, щоб з’явилися спортивні споруди належного рівня. Цей грант надавався федераціям відповідного профілю і умови були наступні: місцева громада своїм коштом з місцевого бюджету будує цю споруду, а держава на кінцевому етапі будівництва додає від себе, скажімо, 25-30 відсотків кошторисної вартості цього будівництва. Це з одного боку стимулювало будівництво, бо є бажання отримати додаткові гроші у громади, друге — це додавало впевненості державі, що ця споруда буде добудована, не буде довгобуду, як це у нас часто буває.